ПОСТАНОВА 
Іменем України

19 жовтня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 383/1168/20
провадження № 22-ц/4809/1159/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – Дуковський О. Л., Карпенко О. Л., 
за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В., 
учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2021 року (суддя Адаменко І. М.).
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог, заперечень на позов та інших доводів сторін
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 14 серпня 2015 року у розмірі 34 580, 44 грн станом на 12 жовтня 2020 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 серпня 2015 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання ОСОБА_1 анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Стверджується, що договір складають зазначена заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Банком відкрито Клієнту картковий рахунок зі встановленим кредитним лімітом, відповідачу надано у користування кредитну картку Банку. Таким чином, позикодавець свої зобов`язання за договором виконав належним чином та у повному обсязі. Однак, позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у результаті чого станом на 12 жовтня 2020 року виникла заборгованість у сумі 34 580, 44 грн, з яких: 20 388, 18 грн - заборгованість за тілом кредита, 7 118, 49 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК; 7 073, 77 грн – нарахована пеня. 
У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову, посилаючись на незаконність та необґрунтованість позовних вимог. Зазначає, що самостійно зробила розрахунки на підставі виписки, наданої позивачем, та вважає, що нею не тільки повністю погашена заборгованість, а й здійснена переплата в сумі 3 677, 10 грн. Вказує, що позивачем також пропущено строк позовної давності (а.с. 114-128 т. 1).
Згідно відповіді на відзив Банк зазначає, що на підставі заяви, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключами до якого є отримана відповідачем пластикова картка та зазначений у заяві номер мобільного телефону. Будь яких заперечень щодо оформлення договору зі сторони клієнта не було. Більш того, позивач вказує, що підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту ОСОБА_1 прийняла умови договору та погодилась з ними. Стосовно наданого відповідачем власного розрахунку заборгованості Банк зауважив, що позичальник не має спеціальних знань та належної освіти в даній сфері для компетентного проведення розрахунку заборгованості за кредитом. Звертає увагу, що строк позовної давності при зверенні ним до суду дотриманий. Зауважено, що відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про її обізнаність з умовами кредитування та визнання нею зобов`язань за договором (а.с. 149-157 т. 1).
Відповідач у запереченнях на відповідь вказує, що не погоджується з наведеним у розрахунку Банку розміром відсотків річних, нарахованих за прострочений кредит, оскільки підписана нею анкета-заява взагалі не містить умови погашення заборгованості за простроченими відсотками (а.с. 181-184). 
Короткий зміст рішення суду 
Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним №б/н від 14.08.2015 року станом на 12.10.2020 року в сумі 20 388,18 грн та судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1239,32 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в сумі 7 118,49 гривень та нарахованої пені 7 073,77 гривень - відмовлено.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом не підлягають задоволенню через відсутність передбаченого обов`язку відповідача щодо їх сплати у анкеті-заяві від 14 серпня 2015 року та враховуючи те, що Умови та Правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, за підтвердження узгодження.
Разом з тим, оскільки фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти у добровільному порядку не повернуті, суд вказав на право Банку вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 20 388, 18 грн. 

Суд не погодився з доводами відповідача про звернення позивача до суду з пропуском строку позовної давності, зазначивши, що останній платіж відповідачем на погашення заборгованості здійснено 31.05.2019 в сумі 11,97 грн, а позивач звернувся до суду 26.11.2020 року, отже ним не пропущено трирічного строку позовної давності. 
Щодо розрахунку заборгованості самостійно зробленого відповідачем,  зазначено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач повністю погасила суму заборгованості за договором б/н від 14.08.2015 року, тому вказаний розрахунок не береться до уваги судом. 
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погодившись із рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2021 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає оскаржуване рішення незаконним,  просить  про його скасування  і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.  Вимога щодо застосування строку позовної давності в апеляційній скарзі відповідачем не заявлена.
В обґрунтування вказує, що взагалі не погоджується з сумою, заявленою банком до стягнення, так як сама здійснила розрахунок в якому можна прослідкувати, що вона не лише повністю сплатила свою заборгованість, але й здійснила переплату. Укладений між нею та позивачем кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту.

Банком самовільно були віднесені грошові кошти на погашення відсотків, які взагалі не передбачені анкетою-заявою. За цих обставин просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з підстав, що в ній зазначені.
Оскільки недоліки апеляційної скарги були усунуті відповідачем в строк, встановлений судом, 23 червня 2021 року ухвалою суду відкрито апеляційне провадження; визначений строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
19 липня 2021 року закінчено підготовчі дії; справу призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції на 16 вересня 2021 року, про що постановлено відповідну ухвалу.
У зв`язку з відпусткою судді Дуковського О. Л., який входить до колегії з розгляду даної справи слухання справи було відкладено на 19 жовтня 2021 року.

У відповідності до вимог процесуального закону сторін повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 16, 19-20 т. 2).
19 жовтня 2021 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів, про що постановлено відповідну ухвалу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступного.
Обставини, встановлені судами
14 серпня 2015 року ОСОБА_1 підписала анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 15). Підписанням заяви відповідач підтвердила, що ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, а також зобов`язалась їх виконувати та регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті Банку.

До анкети-заяви від 14 серпня 2015 року, підписаної представником Банку та відповідачем, позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», останній документ не містить підпис позичальника (а.с. 16). 
З наданої Банком довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що операція зі старту карткового рахунку НОМЕР_2 та встановлення кредитного ліміту 500,00 грн проведена Банком 14 серпня 2014 року; 23 березня 2017 року відповідачу збільшено кредитний ліміт до 3 000,00 грн; 06 серпня 2017 року відповідачу збільшено кредитний ліміт до 6 000,00 грн, 13 травня 2019 року зафіксовано зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн (а.с. 13).
Згідно до наявної у справі довідки позивача за укладеним між сторонами кредитним договором ОСОБА_1 видані наступні кредитні картки: 18 серпня 2014 року за № НОМЕР_3 з терміном дії до 08/18; 13 липня 2017 року за № НОМЕР_4 з терміном дії до 02/21; 29 листопада 2018 року за № НОМЕР_5 з терміном дії до 09/22 (а.с. 14). 

Відповідно до нової редакції статуту позивача, затвердженого наказом Міністерства фінансів України (рішення єдиного акціонера) від 21 травня 2018 року № 519, було змінено тип банку з публічного на приватне  акціонерне товариство та змінено найменування банку  на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк», яке, в свою чергу, є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 73-74).

Згідно доводів позивача, споживач користувалась кредитними коштами, здійснювала часткове погашення кредитної заборгованості, що підтверджується банківською випискою з рахунку позичальника (а.с. 75-83). Разом з тим, у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань станом на 12 жовтня 2020 року за рахується заборгованість у розмірі 34 580, 44 грн, з яких 20 388, 18 грн - заборгованість за тілом кредита; 7 118, 49 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 7 073, 77 грн – пеня.
На підтвердження пред`явленої до стягнення суми заборгованості Банком до суду першої інстанції надано відповідний розрахунок та виписку за договором б/н станом 12 жовтня 2020 року (а.с. 6-12, 75-83). 
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір,в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за договором, просив стягнути тіло кредиту, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК та пеню.
Як на підставу своїх позовних вимог про погашення заборгованості за договором, позичальник посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт«Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», які не підписані  ОСОБА_1 ..
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Умови та Правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву.
Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.
Так, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Тому, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.
Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Судувід 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Матеріалами справи встановлено, що за період з 19 серпня 2015 року по 30 вересня 2019 року відповідачем отримано від банку грошові кошти в загальній сумі 35 233, 51 грн (колонка №3 «Витрати клієнтом кредитних коштів». Розрахунком відповідача збігається з розрахунком здійснений судом. 
Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що споживач здійснювала погашення кредиту. Приймаючи до уваги банківську виписку та списані Банком кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом, встановлено апеляційним судом, що позичальник сплатила в рахунок кредитного зобов`язання 36 972, 11 грн (а.с.159-167)
Зокрема, за період з 19.08.2015 по 30.09.2019 ОСОБА_1 сплачено: за тілом кредиту 25 302, 81 грн; за простроченим тілом кредиту 2 021,40 грн; заборгованості по пені 261, 97 грн; загальна сума 27 586, 18 грн (а.с. 11).
Як виходить з розрахунку заборгованості, станом на 12 жовтня 2020 року борг за наданим кредитом (тілом кредиту) становить - 20 388, 18 грн, за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК – 7118,49 грн, пеня – 7 073, 77 грн, а всього – 34 580, 44 грн.

За весь кредитний період банком безпідставно нараховані відсотки за користування кредитом та пеня на суму 11 586, 54 грн (колонка № 4 «Відсотки погашені за рахунок кредита» в розрахунках заборгованості за договором б/н від 14.08.2015 року) (а.с. 7-12).

В даному випадку сплачені ОСОБА_1 кошти, які банк безпідставно зарахував на погашення процентів та пені при відсутності домовленості про їх сплату в підписаній відповідачем заяві-анкеті, підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Даний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №545/2248/17 (провадження №61-11459св19).

Суду не доведено переконливими доказами, що при укладенні договору з позичальником АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Доведення умов кредитування і наявності заборгованості у відповідача є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України 
Загалом, як було встановлено судом, ОСОБА_1 за договором б/н від 14.08.2015 у банку було отримано 35 233,51 грн, тоді як фактично повернуто 36 972, 11 грн. 
Відтак, позичальник повернула банку як фактично отриману суму кредитних коштів за весь час, так і частину додаткових коштів, тобто відповідачем здійснено проплати, які перевищують загальну суму отриманих коштів.
Із виписки про рух коштів встановлено, що частину із сплачених коштів, позивачем безпідставно було спрямовано на погашення відсотків не погоджених із ОСОБА_1 , штрафу, пені, комісії та страхові платежі, між тим, анкета-заява від 14 серпня 2015 року не містить визначення домовленості сторін про сплату вказаних стягнень.
Оскільки кошти, внесені відповідачем на погашення отриманого кредиту були безпідставно зараховані банком на погашення відсотків, пені, тому їх необхідно врахувати як сплату заборгованості за тілом кредиту.
З вищевикладеного виходить, що сума внесена на погашення кредиту перевищує суму отриманого кредиту, що свідчить про відсутність заборгованості за тілом кредиту.
Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність арифметичних неточностей не впливає на прийняте судом рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту.
Апеляційний суд визнав обґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, апеляційна скарга підлягає задоволенню із скасуванням рішення суду першої інстанції.
Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, то за приписами ч. 13 ст. 141 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме щодо стягнення судового збору, колегія суддів виходить з наступного.
З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, з АТ КБ «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 153,00  грн за подання апеляційної скарги. 
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Оскільки суд першої інстанції наведених обставин, положень норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини не врахував в повній мірі, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову із зазначених вище підстав.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2021 року скасувати.
У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ( 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_6 ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі  3 153,00 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. Л. Карпенко