КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №758/14684/19                                                                              Головуючий у І інстанції Гребенюк В.В.
Провадження №22-ц/824/10615/2021                                                       Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
29 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді-доповідача                                          Голуб С.А.,  
           суддів:                                                            Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання     Сакалоша Б.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності та зобов`язання вчинити дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності та зобов`язання вчинити дії.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина. Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким спадщина складається з суми недоотриманої пенсії за період з травня 2016 року до вересня 2018 року у розмірі 81 622,30 гривень, яка належала спадкодавцеві. Однак, при отриманні вказана сума була безпідставно зменшена до 79 859,07 гривень. Крім того, відповідач не виплатив його померлому батькові пенсію за період з 01липня 2014 року до 30 квітня 2016 року. Зменшення суми пенсії відповідач обґрунтував тим, що суми пенсії, які пенсіонер не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності на недоотриману пенсію з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2016 року та 1763,23 грн. у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити позивачу недоотриману пенсію з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2016 року та 1763,23 грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 08 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України  у Київській області грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом недоотриманої суми пенсії у зв`язку із смертю ОСОБА_2 у розмірі 1763,23 грн. та недоотриману ним пенсію за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2016 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
У апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України у Київській області просить скасувати рішення Подільського районного суду м.Києва від 08 грудня 2020 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України  на підконтрольній території, а виплата пенсії була припинена йому не з вини відповідача, при чому пенсія за життя з 01 липня 2014 року ОСОБА_2 відповідачем нарахована не була, тобто з 01 липня 2014 року пенсія не отримувалася з вини пенсіонера. Судом при вирішенні спору неправильно застосовано положення статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Київського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 14 липня 2021 року поновлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження у справі.
Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Луганськ помер  ОСОБА_2 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 червня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С., спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 є його син  ОСОБА_1 .
Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з недоотриманих пенсійних виплат у сумі 81622,3 грн., що належали ОСОБА_2 , розмір який підтверджено листом Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України  в Київській області від  11 червня 2019 року за № 1 7132/08.
Відповідно до касового чеку від 28.09.2019 року недоодержана пенсія  ОСОБА_2 , виплачена ОСОБА_1 у сумі 79859,07 грн.
У листі Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області № 1487/к-01 від 01 листопада 2019 року зазначено, що оскільки ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області за отриманням недоодержаної пенсії 02 липня 2019 року, недоодержана пенсія була виплачена йому за період з липня 2016 року по вересень 2018 року, тобто за три роки до дня звернення.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.
Відповідно до довідки Київського апеляційного суду від 20 січня 2021 року у суду відсутні кошторисні призначення на оплату послуг з пересилання письмової кореспонденції через відділення поштового зв`язку.
            З метою дотримання судом процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, судом апеляційної інстанції вся поштова кореспонденція, яка адресована учасникам справи надсилається на електронні адреси, які наявні в матеріалах справи.
            Як вбачається з матеріалів справи, Київським апеляційним судом 05 серпня 2021 року було надіслано на електронні адреси сторін у справі судову повістку-повідомлення.
Разом з тим, учасники справи не скористались своїм процесуальним правом бути присутніми в судовому засіданні та не подавали до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання.
Таким чином, суд апеляційної інстанції у відповідності до положень ст. 372 ЦПК України вважає, що учасники справи були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду, а тому їх неявка не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, оскільки останній успадкував належні спадкодавцю суми пенсії у відповідності до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.
Свідоцтво про право на спадщину від 13 червня 2019 року не оспорено та є чинним, а тому відмова Головного Управління Пенсійного фонду у Київській області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю у повному обсязі є безпідставною.
Суд обґрунтовано виходив із того, що положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Щодо стягнення з відповідача пенсії, яка належала ОСОБА_2 за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2016 року, яка не увійшла до свідоцтва про право на спадщину, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ця пенсія також була не отримана ОСОБА_2 не з його вини, оскільки на непідконтрольній Україні території  у нього була відсутня можливість отримувати цю пенсію, а тому в силу вимог ч.1 ст. 91  Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 1227 ЦК України ця пенсія має бути виплачена члену його сім`ї ОСОБА_1 .
Право на пенсійне забезпечення здійснюється не лише шляхом нарахування пенсії, а й фактичним отриманням нарахованих сум, що неможливо без відновлення роботи банківської системи на території населених пунктів, які не контролюються українською владою. Відсутність статусу внутрішньо переміщеної особи не може впливати на реалізацію права на пенсійне забезпечення. Крім того, виключний перелік підстав для припинення виплати пенсій наведено у статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 227/2158/17 (Постанова від 17.03.2020 року).
Встановлено, що  ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач успадкував належні спадкоємцю суми пенсії у відповідності до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті, за останні три роки. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті вирішення спору. Судом правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 263, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду м.Києва від 08 грудня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 29 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: