УХВАЛА

20 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/11192/19
адміністративне провадження № К/9901/36776/21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 160/11192/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
установив:
08 листопада 2019 року Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13 серпня 2019 року:
- № 0006654615 за формою В1, яким зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість в сумі 2 668 115,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 334 057,50 грн;
- № 0006664615 за формою ПС, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 020,00 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020  року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27  жовтня 2020 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13 серпня 2019  року №  0006654615, прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби в частині зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 2 632 387,85 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 316 193,92 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.08.2019 року №  0006664615, прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 020,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач вже звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами, які ухвалами Верховного Суду від 04 грудня 2020 року, від 20 січня 2021 року, від 29 квітня 2021 року, від 12 липня 2021 року, 16 серпня 2021 року та від 20 вересня 2021 року було повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
08 жовтня 2021 року до Верховного Суду надійшла всьоме подана касаційна скарга Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23  березня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 160/11192/19.
Під час перевірки всьоме поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України установлено, що вона повторює зміст попередньої касаційної скарги, яку було повернуто, зокрема, ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2021  року (провадження К/9901/32249/21).
Так, аналогічно попередній касаційній скарзі, у поданій всьоме касаційній скарзі скаржник, як на підставу касаційного оскарження, зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховані висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 825/2073/18, від 02  жовтня 2018 року у справі № 816/2328/17.
Водночас в ухвалі від 20 вересня 2021 року про повернення раніше поданої касаційної скарги Верховний Суд зауважив, що скаржник не обґрунтовує, в чому саме полягає неправильне застосування норм права, а також не доводить подібності правовідносин, натомість лише зазначає норми прави, які, на думку податкового органуґ. застосовано неправильно, а також наводить окремі витяги з постанов Верховного Суду.
Так, скаржник цитує висновки Верховного Суду про те, які обставини можуть свідчити про відсутність реального характеру господарських операцій та які докази мають це підтверджувати. Відповідач вважає, що обставини справи досліджені в неповному обсязі, без надання оцінки кожному окремому доказу та їх сукупності.
Суд вважає безпідставним посилання відповідача на висновки, викладені в зазначеній постанові Верховного Суду, оскільки висновки судів попередніх інстанцій у цій справі і у наведеному скаржником судовому рішенні суду касаційної інстанції свідчать про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Подібність правовідносин між цією справою та наведеною в касаційній скарзі скаржник не доводить.
Суд звертає увагу скаржника, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до того, що, на переконання скаржника, суди попередніх інстанцій неправильно оцінили наявні у матеріалах справи докази.
Звертаючись до суду з касаційною скаргою всьоме, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом. 
Змістовно обґрунтування касаційної скарги абсолютно не змінилося.
Подана касаційна скарга містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права. 
Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому неодноразово надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень. 
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -
ухвалив:
Касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 160/11192/19 - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                               О.О. Шишов