Справа № 456/331/21                                Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М. 
Провадження № 33/811/442/21                        Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:
судді – Белени А.В. 
з участю особи, яку притягнуто до адміністративної 
відповідальності - ОСОБА_1 , 
представника –адвоката Мелько Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області ва від 22.02.2021 року, 
встановив :
Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області ва від 22.02.2021, 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , не працюючу,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184КУпАП і накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 користь держави судовий збір у сумі 454 грн.
З постанови суду першої інстанції вбачається, що неповнолітній ОСОБА_2 , 22.12.2020, близько 10 год 30 хв, у АДРЕСА_2 , вчинив бійку з неповнолітнім ОСОБА_3 , 2007 р.н., чим спричинив йому фізичну біль, що стало результатом неналежного виконання своїх батьківських обов`язків ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 184 КУпАП.
На постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження; постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Важає постанову суду незаконною, необгрунтованою через неправильне встановлення обставин справи. 
Щодо пропущеного строку, то апелянт зазначила, що повісток із суду першої інстанції на розгляд справи вона не отримувала і не була належним чином повідомлена про судове засідання, а зі змістом постанови ознайомилася в суді 25.02.2021 і тому пропустила строк на апеляційне оскарження, який просить поновити. 
Апелянт свої вимоги мотивує тим, що розгляд справи відбувся за її відсутності, тим самим позбавивши її права на захист та надання пояснень. Тобто судом були порушенні вимоги ст.ст. 9, 268, 252, 245, 280 КУпАП.
Апелянт покликається що в протоколі, у супереч вимога та диспозиції ст. 184 ч.1 КУпАП, не вказано конкретно обставини вчинення адміністративного правопорушення, не конкретизовано яким чином ОСОБА_1 не виконувала своїх батьківських обов`язків і в чому саме проявилося неналежне виконання обов`язків і чим це підтверджено. Судово-медична експертиза ушкоджнень тіла ОСОБА_3 не проводилася, а на тілі її сина ОСОБА_2 були видні тілесні ушкодження нанесені саме йому.
Не може вважатися будь-яка дія дітей ухиленням чи невиконанням батьківських обов`язків. Таким чином у протгоколі не відображено які саме неправомірні дії ОСОБА_1 вказують на її ухилення від виконання батьківських обов`язків. 
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що через її невиклик в суд першої інстанції нема змоги надати пояснення по суті справи. Вона працює в магазині одягу, де має позмінний графік роботи. У неї на утриманні є троє своїх дітей, а ще над двома дітьми вона здійснює опіку. Наймолодша дитина є інвалідом. Вона з дітьми та бабусею проживає в трикімнатній квартирі. З органу опіки приїжджали та оглядали умови проживання дітей, жодних зауважень чи нарікань по цьому питанню не було. 
Апелян зазначила, що 22 грудня 2020 року їй зателефонували зі школи та повідомили, що неповнолітній ОСОБА_4 , яким вона опікується, вчинив бійку у школі з неповнолітнім ОСОБА_5 якому було спричинено фізичний біль. Після цього на неї був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків. Однак при оформленні справи не було здійснено належних дій для з`ясування фактичних обставин справи. Ніхто не зробив запити в школу та не було отримано характеристик на обох школярів. Не було здійснено медичного огляду хлопців після бійки. Відповідно у її сини не було виявлено наявні тілесні ушкодження. У протоколі не зазначено які саме нею не було виконано батьківських обов`язків. Працівники школи також були здивовані, що до них не зверталися та не опитували очевидців конфлікту. Відповідно справа сформована на припущеннях, а не на документах, які б підтверджували чи спростовували зазначено у протоколі. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника на підтримку поданої апеляційної скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити. 
Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Згідно з  ст. 256 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Ці вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.
Так диспозиція статті 184 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
На переконання апеляційного суду, обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, тоді як суд першої інстанції, при розгляді цієї справи, належним чином не з`ясував, зокрема, чи порушила ОСОБА_1 норму спеціального закону, яку саме і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.
Окрім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що суб`єктивна сторона цього правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
На думку апеляційного суду, судом також не було встановлено наявність у ОСОБА_1 умислу або необережності на вчинення цього адміністративного правопорушення. Відповідно суд першої інстанції не мав достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та визнав її вину доведеною передчасно, недостатньо врахувавши вищенаведене та закріплений в Конституції України принцип презумпції невинуватості особи.
Отже, з урахуванням викладеного та зібраних доказів у справі, на переконання суду апеляційної інстанції, судом першої належним чином не доведено наявність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та відповідно наявності в її діях складу цього правопорушення.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, постановити нову, якою закрити провадження у цій справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 
постановив :
Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскаржкення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 
Постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.02.2021 року, якою  ОСОБА_1  визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 184 КУпАП - скасувати.
Постановити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП щодо  ОСОБА_1  закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду                                 А.В. Белена