ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2021 року                                                                        Справа № 924/578/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Коломис В.В. 

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.10.2021р. (повний текст - 19.10.2021р.) у справі №924/578/21 (суддя Субботіна Л.О.) 
за заявою Нетішинської міської ради Хмельницької області 
до Публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС"
про відкриття провадження у справі про банкрутство

за участю представників
апелянта - Нікіфоров М.Л., посвідчення №212 від 13.01.03р.;
Нетішинської міської ради - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою суду від 25.06.2021р. відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС", залишено без розгляду заяви арбітражних керуючих.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.08.2021р. скасовано ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 25.06.2021р., матеріали справи направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду на стадію підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 07.10.2021р. заяву Нетішинської міської ради м.Нетішин Хмельницької області до Публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС" про відкриття провадження у справі про банкрутство залишено без розгляду, а також залишено без розгляду заяви арбітражних керуючих.
Публічне акціонерне товариство "Управління будівництва Хмельницької АЕС" звернулося з заявою про докази розміру судових витрат (правничу допомогу), згідно з якою просило стягнути з Нетішинської міської ради судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 155298,62 грн.
В засіданні суду першої інстанції 07.10.2021р. ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" подало клопотання, в якому просило розглянути заяву №102/131 від 29.06.2021р. про докази розміру судових витрат (правничу допомогу).
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18.10.21р. у справі №924/578/21 відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" від 29.06.2021р. про стягнення з Нетішинської міської ради судових витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись з винесеною ухвалою Публічне акціонерне товариство "Управління будівництва Хмельницької АЕС" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. 
В скарзі апелянт, зокрема, зазначає, що ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС", доводячи необгрунтованість дій Нетішинської міської ради, надало відповідні докази до матеріалів справи.
Стверджує, що Нетішинська міська рада Хмельницької області безпідставно витрачає кошти Нетішинської міської громади на сплату судового збору по першій та апеляційній інстанції, що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до заяви про порушення справи про банкрутство та до апеляційної скарги на ухвалу суду від 25.06.2021р. Наведена обставина також підтверджує безпідставність дій.
Зазначає, що адвокат Нікіфоров М.Л. підготував та надав суду від імені ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" клопотання про відмову у задоволенні заяви арбітражного керуючого Огулькової А.М. про участь у справі про банкрутство та додав до нього докази.
З метою доведення заінтересованості ОСОБА_1 адвокатом Нікіфоровим М.Л. проведено аналіз заяви арбітражного керуючого Огулькової А.М., проведено пошук інформації в ЄДР, здійснено пошук та ознайомлення з архівною справою №924/1237/19 (за позовом ПрАТ "МЕК" до ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" про зобов`язання забезпечити проведення аудиту). Адвокатом витрачався час на вказану роботу, що по суті є правовою допомогою по позиціям 1, 2, 5 акту надання правничої допомоги №01 від 29.06.2021р. по договору №18-06-21 від 18.06.2021р. (разом з іншими роботами по цьому договору).
Скаржник також зазначає, що в діях арбітражного керуючого Огулькової А.М. просліджується заінтересованість стосовно боржника ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" щодо розпорядження майном підприємства.
Звертає увагу, що інтереси Нетішинської міської ради у даній справі представляє адвокат Шевченко, який представляв інтереси ПрАТ «МЕК» у справі №924/1237/19.
Зазначає, що безпідставність дій Нетішинської міської ради при поданні заяви про банкрутство ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" підтверджується також і тим, що вона перевищила свої повноваження (компетенцію), вимагаючи визнання в якості кредиторської заборгованості ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" податкового боргу (тобто безпідставно перебрала на себе функцію податкової служби).
На підставі викладеного скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.10.2021р. у справі №924/578/21, прийняти постанову про задоволення заяви ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" про стягнення з Нетішинської міської ради Хмельницької області судові витрати на оплату професійної правничої допомоги.
Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №924/578/21 у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В., суддя Дужич С.П.
Листом №924/578/21/7014/21 від 02.11.2021р. справу №924/578/21 було витребувано із Господарського суду Хмельницької області.
10.11.2021р. справа №924/578/21 надійшла до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Розпорядженням керівника апарату суду від 11.11.2021р., у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії по справі Дужича С.П., відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі №924/578/21.
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2021р., автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №924/578/21 у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.10.2021р. у справі №924/578/21. Розгляд апеляційної скарги призначено на 08 грудня 2021р. об 12:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №4. Запропоновано учасникам провадження надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України, та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам провадження.
Нетішинська міська рада не скористалася правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст.263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судове засідання представник Нетішинської міської ради не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений у встановленому законом порядку (т.4, арк.справи 37).
Враховуючи, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів прийшла до висновку розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 08.12.2021р. представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, надав пояснення по справі. Просив скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.10.2021р. у справі №924/578/21, прийняти постанову про задоволення заяви ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" про стягнення з Нетішинської міської ради Хмельницької області судові витрати на оплату професійної правничої допомоги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:
Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Як встановлено ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
Частиною 5 статті 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням сторони. 
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.126 ГПК України).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7, 9 ст.129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19.
За змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 
Вказане відповідає правовій позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, та позиції Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 21.01.2020р. у справі №904/1038/19.
За змістом ст.129 ГПК України (розподіл судових витрат) та ст.130 ГПК України (розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) при вирішенні питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову (заяви) без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч.5 ст.130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною по відношенню до загальних правил розподілу судових витрат, встановлених ст.129 ГПК України. 
Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.06.2021р. у справі №904/9024/16, від 26.04.2021р. у справі №910/12099/17, додаткових ухвалах від 12.07.2021р. у справі № 903/317/20, від 02.09.2021р. у справі №922/2568/20.
За змістом ч.5 ст.130 ГПК України однією із умов для компенсації особі (одній стороні) здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, мають бути необґрунтовані дії іншої сторони, що і зумовили відповідні витрати під час розгляду справи та пов`язані з цим розглядом.
Вказана норма передбачає надання оцінки судами діям позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а не обґрунтованості/необґрунтованості  поданого позивачем позову. В той же час вищевказані приписи не встановлюють критеріїв для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються у кожній справі відповідно до встановлених обставин.
Тобто, як вірно відмічено судом першої інстанції, стягнення з однієї сторони компенсації понесених іншою стороною витрат, зокрема і витрат на правничу допомогу у разі залишення без розгляду позову (заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство), можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій такої сторони.
Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача (кредитора), однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем (кредитором) своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.
В силу положень ст.74 ГПК України обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
А тому, стороні/особі, що заявляє про компенсацію здійснених нею витрат, внаслідок необґрунтованих дій іншої сторони (у разі залишення заяви без розгляду) необхідно довести, а суду встановити, які саме необґрунтовані дії іншої сторони були ним вчинені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяла ця сторона недобросовісно; чи недобросовісна сторона мала на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів іншої сторони; чи були дії недобросовісної сторони умисні та який ступінь її вини й чим це підтверджується тощо. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.04.2021р. у справі №910/12099/17 та від 19.04.2021р. у справі №924/804/20.
Тому, як вірно зазначено місцевим господарським судом, оскільки ухвалою суду від 07.10.2021р. у справі №924/578/21 заяву Нетішинської міської ради до Публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС" про відкриття провадження у справі про банкрутство було залишено без розгляду, то ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС", яке заявило про стягнення на його користь судових витрат на правничу допомогу, необхідно довести які саме необґрунтовані дії були вчинені Нетішинською міською радою в ході розгляду даної справи та в чому вони полягали. 
Однак, представник ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" у поданій до суду першої інстанції заяві про докази розміру судових витрат (правничу допомогу) від 29.06.2021р. та клопотанні про розгляд заяви про судові витрати від 13.10.2021р. не зазначив доводів з приводу необґрунтованості дій Нетішинської міської ради та не подав доказів на їх підтвердження.
Колегія суддів звертає увагу, що з положень статей 2, 4, 14 ГПК України вбачається, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується, і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Приписами ч.6 ст.38 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство може бути відкликана заявником (заявниками) до дати проведення підготовчого засідання господарського суду. У разі відкликання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство після постановлення ухвали про її прийняття до дати проведення підготовчого засідання суду господарський суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду.
Отже, відкликання заяви (відмова від позову) є практичною реалізацією принципу диспозитивності господарського судочинства, адже саме учаснику справи належить право розпоряджатися своїми правами щодо своїх кредиторських вимог (предмета спору) на власний розсуд.
Нетішинська міська рада відповідно до ч.6 ст.38 Кодексу України з процедур банкрутства подала заяву про відкликання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС", в зв`язку із чим ухвалою суду від 07.10.2021р. вказану заяву залишено без розгляду.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, подання Нетішинською міською радою заяви про відкликання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" у справі №924/578/21 в порядку ч.6 ст.38 Кодексу України з процедур банкрутства та залишення заяви без розгляду, є реалізацією суб`єктивного процесуального права Нетішинської міської ради у цій справі, однак не є свідченням необґрунтованості поданої радою заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" та не дає підстави для висновку, що внаслідок саме неправильних дій кредитора було ініційовано провадження у даній справі №924/578/21.
Подібна правова позиція викладена в додаткових ухвалах Верховного Суду від 12.07.2021р. у справі №903/317/20, від 02.09.2021р. у справі №922/2568/20, від 23.07.2021р. у справі №910/13025/19.
Аналіз обставин розгляду цієї справи свідчить про добросовісність користування Нетішинською міською радою наданими їй процесуальними правами та відсутність з її сторони зловживань щодо них.
Докази спростування вказаного в матеріали справи відсутні.
При цьому, апелянтом не доведено обставин безпідставного ініціювання провадження у справі про банкрутство боржника, протиправності мети подання такої заяви, зокрема у вигляді ущемлення прав та інтересів боржника, не доведено заінтересованість арбітражного керуючого Огулькової А.М. стосовно боржника щодо розпорядження майном підприємства, а також не доведено, що Нетішинська міська рада перевищила свої повноваження (компетенцію) чи безпідставно витрачає кошти Нетішинської міської громади, а тому відсутні підстави для покладення на Нетішинську міську раду судових витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Перевіривши та оцінивши в апеляційному провадженні подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, враховуючи приписи ч.5 ст.130 ГПК України та встановлені обставини, колегія суддів вважає правомірним висновок Господарського суду Хмельницької області про відмову у задоволенні заяви ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" від 29.06.2021р. про стягнення з Нетішинської міської ради судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").
У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права і її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд – 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.10.2021р. у справі №924/578/21 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.
Повний текст постанови складено 13.12.2021р.

Головуючий  суддя                                                                      Саврій В.А. 

Суддя                                                                                              Миханюк М.В.  

Суддя                                                                                              Коломис В.В.