ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 380/3205/21 пров. № А/857/11491/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Довгополова О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року (прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові суддею Крутько О.В.) в справі № 380/3205/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про зобов`язання вчинити дії,

                                                     В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:
-          зобов`язати Головне управління Національної поліції (далі також - ГУ НП) у Львівській області внести зміни до наказу від 03.03.2021 № 106 о/с, включивши відомості про невикористані дні щорічних чергових основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2019, 2020 роки - 55 діб;
-           зобов`язати ГУ НП у Львівській області нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки у 2019, 2020 роках в розмірі 23 494,90 грн з урахуванням інфляції;
-           зобов`язати ГУ НП у Львівській області нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні, а також нарахувати та виплатити суму середнього заробітку за весь період її затримки (з 04.03.2021 по дату постановлення рішення);
-           зобов`язати ГУ НП у Львівській області нарахувати та виплатити йому суму середнього заробітку за весь період затримки виплати компенсації за невикористані відпустки за 2019 та 2020 роки (з 04.03.2021 по дату постановлення рішення).
Позов обґрунтовував тим, що 03.03.2021 його було звільнено зі служби в поліції, проте, відповідачем при звільненні безпідставно не виплачено компенсацію за невикористані позивачем дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2019, 2020 роки, а також не здійснено виплату у день звільнення усіх належних позивачу сум, а саме одноразової грошової допомоги, що є грубим порушенням чинного законодавства, а на підставі статті 117 КЗпП суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 і подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допустив порушення норм процесуального та матеріального права, неправильно встановив обставини справи, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що на час звільнення відповідачем не проведено повністю розрахунок із ним, а саме на день звільнення зі служби у нього залишалось 55 діб невикористаної відпустки за 2019, 2020 роки, за які відповідач повинен виплатити компенсацію. Крім того вважає, що відповідач у день звільнення також повинен був виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні. Посилання суду першої інстанції на норми Порядку № 260, на думку позивача, є помилковим, оскільки згідно з аналізом змісту цього спеціального акту законодавства спірне питання не є врегульованим, а тому в даному випадку слід застосовувати норми загального законодавства, тобто Кодексу законів про працю України.

ГУ НП у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відзив, зокрема, обґрунтовано тим, що при вирішенні спорів, пов`язаних з проходженням публічної служби, за загальним правилом пріоритетному застосуванню підлягають норми спеціальних законів адміністративного (публічного) права. Відтак, посилання позивача на норми КЗпП України не повинні братися судом до уваги.
Зазначає, що спеціальними нормами передбачено виплату компенсації за відпустку, яка не була використана в році звільнення, а не за попередні роки, правові підстави для виплати позивачу компенсації за невикористану ним відпустку за попередні роки відсутні. Також вказує на те, що відповідно до спеціальних норм, одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські. Додатково зазначає, що згідно відомості № 43 на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за червень 2021 після надходження на рахунки ГУ НП у Львівській області коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органу управління поліцією, з апелянтом проведено розрахунок у сумі 35 370,32 грн у терміни, передбачені Порядком №260.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що наказом начальника ГУНП у Львівській області від 03.03.2021 № 106 о/с звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0118781), дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Львівського районного управління поліції ГУ НП з 04 березня 2021 року.
У наказі ГУ НП у Львівській області від 03.03.2021 № 106 о/с вказано виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2021 році, тривалістю 05 діб основної відпустки та 01 доба додаткової відпустки.
01.03.2021 позивач подав до начальника ГУ НП у Львівській області рапорт, в якому він просив виплатити йому грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпустки за 2020 рік, а також частин не використаних основних та додаткових відпусток за 2019 та 2021 роки.

Позивач, не погодившись з невиплатою грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки у 2019 та 2020 роках та невиплатою одноразової грошової допомоги при звільненні, звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції покликався на те, що у цьому випадку відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо виплати грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки, у зв`язку з відсутністю передбаченого законодавством у нього такого обов`язку.
Також зазначив, що відповідачем терміни виплати одноразової грошової допомоги при звільненні не порушені, з огляду на пункт 8 розділу VI Порядку № 260, а відтак вказана позовна вимога на переконання суду є передчасною та задоволенню не підлягає. 
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення цих позовних вимог, належить відмовити у задоволенні позовної вимоги також про нарахування та виплату суми середнього заробітку за весь період затримки вищезазначених виплат.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VІІІ).
Відповідно до статті 92 Закону № 580-VІІІ поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Статтею 93 Закону № 580-VІІІ передбачено обчислення тривалості відпусток поліцейських. Так, поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Згідно частини другої статті 94 Закону № 580-VІІІ порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Відповідно до статті 94 Закону України № 580-VІІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.
Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Таким чином, відповідно до вимог Закону № 580-VІІІ та Порядку № 260, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.
Також передбачено вказувати кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку в наказі про звільнення, з яким обов`язково має бути ознайомлений під підпис поліцейський та має право на його оскарження в частині або повністю.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі № 808/2122/18.

Судом встановлено, що відповідачем в наказі про звільнення від 03.03.2021 № 106 о/с було визначено, що позивач має право на отримання компенсації за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2021 році, тривалістю 05 діб основної відпустки та 01 доба додаткової відпустки.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо виплати грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки, у зв`язку з відсутністю передбаченого законодавством у нього такого обов`язку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 31.03.2020 року у справі № 808/2122/18.

Щодо позовних вимог позивача про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, а також нарахування та виплату суми середнього заробітку за весь період її затримки, колегія суддів апеляційного суду зазначає таке.

За змістом пункту 3 розділу І Порядку № 260 до складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 8 розділу VI Порядку № 260 передбачено, поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
У наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.
Одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

При цьому колегія суддів зазначає, що у цьому випадку необхідно керуватися саме Порядком № 260, оскільки вони є спеціальними, а не нормами КЗпП, які є загальними.

З матеріалів справи видно, що позивача звільнено зі служби в поліції з 04.03.2021 (наказ ГУ НП у Львівській області від 03.03.2021 року № 106 о/с), а 11.03.2021 позивач звернувся до суду з позовною вимогою щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомогу при звільненні.

З наведеного видно, що позивач звернувся до суд ще до закінчення визначеного законодавством, строку для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, у зв`язку з чим вказана позовна вимога є передчасною та задоволенню не підлягає. 

Також, як зазначив відповідач, у червні 2021 року, після надходження на рахунки ГУ НП у Львівській області коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органу управління поліцією, з апелянтом проведено розрахунок по виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 35 370,32 грн, тобто у терміни передбачені Порядком №260.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог про нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні відпустки, не підлягає задоволенню також позовна вимога про нарахування та виплату суми середнього заробітку за весь період затримки виплати вказаних вище виплат.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою про відкриття апеляційного провадження  від 19.07.2021 ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Разом з тим, взявши до уваги майновий стан ОСОБА_1 та те, що він відноситься до членів багатодітної сім`ї, колегія суддів вважає, що наявні обставини дозволяють звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. 

Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В :

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року в адміністративній справі № 380/3205/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	О. М. Довгополов