Номер провадження: 33/813/1391/21
Номер справи місцевого суду: 522/13314/21 
Головуючий у першій інстанції Циб І.В. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        07.12.2021 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю:
секретаря Хухрова С.В.,
апелянта ОСОБА_1 ,
представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Прилепського І.А.,
потерпілої ОСОБА_2 ,
представників потерпілої ОСОБА_2 : адвоката Брильова О.С., адвоката Плотвіцької А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 09 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 170 грн. на користь держави, а також стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 454 грн.

Відповідно до постанови суду, 09.06.2021 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_1 вчинив сімейне насилля фізичного та психологічного характеру, що виражалось у застосуванні фізичної сили, а саме бив, душив, закривав рот, щоб дитина не чула, що відбувалось, по відношенню до гр. ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою, 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності .
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції виходив із того, що 09.06.2021 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_1 вчинив сімейне насилля фізичного та психологічного характеру, що виражалось у застосуванні фізичної сили, а саме бив, душив, закривав рот гр. ОСОБА_2 , щоб їх спільна дитина не чула, що відбувається, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
У зв`язку з цим, у відношенні ОСОБА_1 працівниками поліції 10.06.2021 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 571984, згідно якого ОСОБА_1 рекомендовано притягнути до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 по суті інкримінованих обставин вчинення правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та доданими до протоколу про адміністративне правопорушення доказами.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції, при прийнятті рішення не в врахував вимоги ст.245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом та прийшов до передчасного та помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 в даному правопорушенні, при цьому не дотримавшись вимог щодо змісту постанови, передбачених ст. 283 КУпАП.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно абз. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

До висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП суд першої інстанції прийшов в результаті дослідження та оцінки наявного в матеріалах справи протоколу серії ВАБ №571984 про адміністративне правопорушення від 10.06.2021 року, заяви ОСОБА_2 від 10.06.2021 року, в якій остання просила прийняти міри стосовно її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який тимчасово проживає в її квартирі, так як він почав бити, душити її, закривати рота, щоб їх донька ОСОБА_3 не чула погроз стосовно її матері, що ОСОБА_1 викине її з вікна, тому що ОСОБА_2 не хоче продавати свою квартиру; поясненнями ОСОБА_2 від 10.06.2021 року; рапортом працівника поліції від 10.06.2021 року.
Суд першої інстанції виходив із того, що в заяві ОСОБА_2 від 10.06.2021 року просила прийняти міри стосовно її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який тимчасово проживає в її квартирі, так як він почав бити, душити її, закривати рота, щоб їх донька ОСОБА_3 не чула погроз стосовно її матері, що ОСОБА_1 викине її із вікна, тому що ОСОБА_2 не хоче продавати свою квартиру.
Проте, буд-яких об`єктивних даних про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_2 матеріали справи не містять. Більше того, судом першої інстанції не було враховано, що в своїй заяві ОСОБА_2 зазначила, що бажає позбавити колишнього чоловіка батьківських прав.
Також судом не було враховано, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2021 року потерпілу по даній справі ОСОБА_2 також було визнано винною у вчиненні домашнього насильства по відношенню до правопорушника по даній справі ОСОБА_1 , вчиненого 09.06.2021 року, і притягнуто її до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.18-19).

Зазначені обставини додатково свідчать про те, що суд першої інстанції поверхово і без наявності належних об`єктивних доказів визнав ОСОБА_1 винними у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, жодних об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_2 матеріали справи не містять, що виключає відповідальність ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що письмові докази, які маються в матеріалах справи, не доводять обставин правопорушення, зазначених в протоколі та встановлених судом, оскільки сам по собі протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а також заява та аналогічні пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 10.06.2021 року, не можуть бути безумовним доказом вчинення особою правопорушення за обставин, зазначених в протоколі без об`єктивного підтвердження даних, зазначених у ньому та інших доказах, які маються в матеріалах справи.

Аналізуючи наведені обставини та оцінюючи зазначені в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, його вини у вчиненні тих дій, які зазначені в протоколі та в оскаржуваній постанові суду.

Виходячи з вищевикладеного, вважаю необхідним на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Також слід зазначити, що вищевказана постанова Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2021 року про визнання потерпілої по даній справі ОСОБА_2 винною у вчиненні домашнього насильства по відношенню до правопорушника по даній справі ОСОБА_1 , вчиненого 09.06.2021 року, і про притягнення її до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 173-2 КУпАП, на даний час оскаржується в апеляційному порядку, однак судового рішення судом апеляційної інстанції на даний час не прийнято.

Що стосується клопотань представника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Прилепського І.А. і представника потерпілої ОСОБА_2 – адвоката Брильова О.С. про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (а.с.77, 78-79), то протокольною ухвалою Одеського апеляційного суду в задоволенні зазначених клопотань було відмовлено через те, що вказані в них докази не мають відношення до матеріалів даної адміністративної справи, оскільки суд в апеляційному порядку переглядає судове рішення щодо його законності і обґрунтованості на час його постановлення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 
                                         ПОСТАНОВИВ:        

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 09 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати і провадження у справі закрити через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, по п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13.12.2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                                         С.М. Сегеда