Номер провадження: 22-ц/813/6801/21 
Номер справи місцевого суду: 522/17891/15-ц
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.09.2021 року                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Заїкін А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря – Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2020 року у справі за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» -задоволено.
До суду 15.10.2019 року надійшла заява представника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій зазначено, що Приморським районним судом м. Одеси 21.01.2016 року було ухвалено рішення суду по справі щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» заборгованість у розмірі 86 324,58 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ станом 21.01.2016 року – 2 128 764,14 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654,00 грн. 15.01.2018 року Приморським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, а саме, ПАТ КБ «Правекс Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». 05.02.2018 року та 02.08.2018 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на адресу суду було направлено заяви щодо видачі копії вищевказаної ухвали від 15.01.2018 року, проте лише 25.09.2019 року на адресу заявника надійшла копія зазначеної ухвали. 
У зв`язку з тим, що весь цей період часу ТОВ не мало змоги пред`явити виконавчий лист до виконання, а строк представлення виконавчого листа на виконавчому документі зазначено до 22.03.2019 року, що призвело до того, що заявником пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
У зв`язку з тим, що рішення суду залишається невиконаним, боржник добровільно виконати рішення суду відмовляється, заявник змушений був звернутися до суду з зазначеною заявою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2020 року у задоволені заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі №522/17891/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції 15 лютого 2021 року ТОВ ФК «Довіра та гарантія» подано апеляційну скаргу відповідно до вимог якої скаржник просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2020 року та постановити нове рішення яким поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №522/17891/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Правекс Банк» заборгованості за кредитним договором № 3276-011/07Р від 25.09.2007 року в розмірі 86 324,58 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 21.01.2016 року - 2 128 764 грн 14 коп та витрати по сплаті судового збору – 3654 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необгрунтованою та незаконною, вказує що судом першої інстанції невірно досліджено докази, матеріали та обставини справи.
Апелянт зазначає, що 15.01.2018 року Приморським районним судом м. Одеса постановлено ухвалу у справі №522/17891/15 про заміну сторони виконавчого провадження ПАТ «Правекс Банк» на ТОВ «ФК Довіра та Гарантія»
05.02.2018 року ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» направлено на адресу суду заяву про видачу ухвали яка набрала законної сили з вихідним номером 38364 з штрихкодовим ідентифікатором 0411217831342. Однак це була ухвала без відмітки про набрання законної сили та без гербової печатки суду, зареєстрована за вхід. №46711 від 01.03.2018 року.
02.08.2018 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» повторно на адресу суду подано заяву про видачу ухвали, яка набрала законної сили з вихідним номером 43093 з штрихкодовим ідентифікатором 0411217123305.
25.09.2019 року на адресу ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» надійшла відповідь на заяву про видачу ухвали яка набрала законної сили, з відміткою на супровідному листі дата вихідного листа 04.09.2018 року, яку видали без сплати судового збору, оскільки вперше ухвала була направлена без відмітки про набрання законної сили та отримана товариством 01.03.2021 року.
З огляду на зазначене, апелянт зазначає. Що увесь цей час у ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» не було змоги пред`явити виконавчий лист до виконання.
Разом з тим, строк пред`явлення виконавчого листа на самому виконавчому документі зазначено до 22.03.2019 року.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2020 року було залишено без руху.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.03.2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2020 року у справі за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.03.2021 року у складі колегії суддів: головуючого Князюка О.В., суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. справу було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду на 23.09.2021 року на 10:45 год. 
20.09.2021 року представником ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" на офіційне електронну адресу Одеського апеляційного суду надіслано заяву про розгляд справи за відсутності апелянта та його представника.
23 вересня 2021 року в судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за відсутності її учасників.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.
Судом встановлено, що провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 21 січня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» -задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Правекс Банк» 86 324,58 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ станом 21.01.2016 року – 2 128 764,14 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Правекс Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн.
30.09.2016 року представник ПАТ КБ «Правекс Банк»»  звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого листа. Приморським районним судом м.Одеси 10.10.2016 року було видано виконавчий лист.
10.08.2017 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимогами за кредитами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №3276-011/07Р від 25.09.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ОСОБА_1 , перейшла до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
У зв`язку з цим, 17.10.2017 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
Ухвалою суду від 15.01.2018 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження - задоволено.
Замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) - Публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю  «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» при виконанні рішення Приморського районного суду м.Одеси від 21 січня 2016 року по справі №522/17891/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Копію зазначеної ухвали 23.01.2018 року направлено сторонам по справі.

Мотивувальна частина
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент видачі наказу суду) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, – протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи – протягом року, якщо інше не передбачено законом.
За змістом пункту 1 частини другої статті 22 названого Закону строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень – з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, – з наступного дня після його постановлення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
У частині першій статті 370 ЦПК України визначено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.
Згідно з частиною першою статті 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Згідно зі статтею 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. 
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.
Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
У відповідності до частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.
Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
З матеріалів справи вбачається, що Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 21 січня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» -задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Правекс Банк» 86 324,58 дол.США, що еквівалентно по курсу НБУ станом 21.01.2016 року – 2 128 764,14 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Правекс Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн.
Вказане рішення в законному порядку оскаржене не було, а отже, набрало законної сили, що відповідає вимогам ст. 273 ЦПК України, та передано до виконання.
Так, судом встановлено, що ухвалою суду від 15.01.2018 року замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) - ПАТ «Правекс-Банк» на правонаступника – ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» при виконанні рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2016 року по справі №522/17891/15-ц за позовом ПАТ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Копію зазначеної ухвали 23.01.2018 року направлено сторонам по справі, що підтверджується розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи (т.1 а.с.219).
Також, з матеріалів справи вбачається, що дійсно на адресу суду 12.02.2018 року від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» надійшла заява про видачу копії ухвали суду від 15.01.2018 року про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження (а.с.220 т.1).
13.02.2018 року Приморським районним судом м. Одеси на адресу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» поштою було направлено копію вищевказаної ухвали (а.с.27 т.2), яку було отримано представником заявника 01.03.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням, зареєстрованим за вхід.№3760/18 від 05.04.2018 року (а.с.28 т.2). а також не заперечується та зазначається апелянтом.
07.08.2018 року (через 5 місяців після отримання ухвали суду від 15.01.2018 року) повторно від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» 12.02.2018 року надійшла заява про видачу копії ухвали суду від 15.01.2018 року про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження (а.с.225 т.1).
04.09.2018 року Приморським районним судом м. Одеси на адресу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» поштою було направлено копію вищевказаної ухвали (а.с.29 т.2), яку було отримано представником заявника 21.09.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням, зареєстрованим за вхід.№108337/18 від 10.10.2018 року (а.с.23 т.2).
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що заявником надано витяг з сайту укрпошта від  (т. 2 арк. справи 13 за номером 6502902720089, є таким, що не відповідає дійсності, оскільки, рекомендоване повідомлення за зазначеним номером було повернуто до канцелярії Приморського районного суду та зареєстровано за вхід.№108337/18 від 10.10.2018 року з відміткою про отримання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» такого відправлення 21.09.2018 року а не 25.09.2019 року як зазначено заявником.
Згідно перевірки на офіційному сайті «Укрпошта» поштового відправлення за штрихкодовим номером 6502902720089 відомості щодо такого відправлення відсутні.
Проте, заявник стверджує про неотримання ним копії ухвали суду від 15.01.2018 року про заміну сторони виконавчого провадження та посилається на копію конверта та відстеження кореспонденції (а.с.12, 13 т.2), з яких неможливо встановити, по якій справі та який саме документ було направлено на адресу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», отриманий заявником 25.09.2019 року.
З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності належними та допустимими доказами обставин на які посилається ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 
Отже апеляційний суд дійшов висновку, що з 21.09.2018 року по 15.10.2019 року (протягом більше ніж року) стягувач бездіяв та без будь-яких поважних причин не вчиняв жодних дій, щодо отримання копії ухвали та безпосередньо пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Таким чином, заявником не було надано суду жодних доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Відтак, вбачається, що ситуація із зверненням ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є наслідком неналежного здійснення заявником своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.
Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.
Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що ТОВ ФК «Довіра та Ганатія» не зазначеного жодного обґрунтування поважної пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Таким чином, з огляду на вищевказане, а також враховуючи те, що ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» було відомо про наявність вказаного рішення суду, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви представника ТОВ "ФК Довіра та Гарантія» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі №522/17891/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
У відповідності до приписів статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Апелянтом не надано суду належних та допустимих доказів про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги ТОВ «ФК «Довіра та Гантія».

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та Гарантія»– залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 27.09.2021 року.
Головуючий:                                                                                 О. В. Князюк
Судді:                                                                  А.П. Заїкін
С.О. Погорєлова