Справа № 453/994/20                                Головуючий у 1 інстанції: Курницька В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/2401/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       22 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
                                       суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,  
розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 06 квітня 2021 року в складі судді Курницької В.Я. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-
встановив:
У серпні 2020 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на малолітню дитину - дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн. у твердій грошовій сумі щомісячно, до досягнення донькою повноліття. 
Вимоги обгрунтовувала тим, що відповідач по справі є її чоловіком, шлюб між ними зареєстровано 19.11.2019. Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває виключно на її утриманні. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач не бере участі у вихованні дочки, кошти на її утримання не надає. Відповідач фізично здоровий, працездатний, офіційно не працює, але систематично їздить за кордон на роботу та має стабільний та достатній заробіток, інших осіб на утриманні не має. Просила позов задовольнити.
Оскаржуваним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 06 квітня 2021 року позов  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень у твердій грошовій сумі заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 18 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звертнуто до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.
Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 , вважає, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям законності та обґрунтованості.
В апеляційній скарзі зазначає, що суд припустив імовірність існування відповідних обставин, без доведення таких належними та допустимими доказами, зокрема, щодо перебування відповідача за межами України, можливість там себе утримувати та працювати, відтак оскаржуване рішення повністю ґрунтується на таких припущеннях.
Звертає увагу на відсутність у відповідача роботи, відтак і доходів, рухомого та нерухомого майна, тому, на переконання апелянта, суд взагалі не встановив можливість відповідача сплачувати аліменти у будь якому розмірі.
Покликається на рівень доходу відповідача за 2020 рік, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.
Зазначає про відсутність у відповідача робочої візи, яка б давала підставу працювати за кордоном, при цьому виїхав відповідач у жовтні 2020 року (коли у Чехії у зв`язку з пандемією був запроваджений надзвичайний стан), а з позовом позивачка звернулася у серпні 2020 року.
Після відбуття двотижневого карантину, був змушений повернутися додому 16 грудня 2020 року, оскільки пошуки роботи були безуспішні.
Також вважає, що суд безпідставно відкладав розгляд даної справи та витребовував інформацію щодо перетину кордону відповідачем.
Стверджує, що розмір аліментів, який визначений судом буде надмірним тягарем для відповідача, при цьому ОСОБА_1 , не відмовляється від своєї дитини та дбатиме про її виховання, розвиток та забезпечення належного життєвого рівня.
Просить скасувати рішення Сколівського районного суду Львівської області від 06 квітня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1500 грн. на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття.
06.08.2021 на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, у якій остання покликаючись на відповідні норми матеріального права та обставини справи, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і місце розгляду справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення частково виходячи із такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дочку маючи роботу за кордом.
Зокрема, із даних Державної прикордонної служби України слідує, що відповідач у 2020 році на 6 місяців виїжджав за кордон, очевидно на роботу, відтак має кошти для утримання себе за кордоном, тому може сплачувати достатню суму аліментів на утримання дочки в Україні.
Суд критично оцінив посилання відповідача на те, що він не має достатнього доходу для виплати аліментів у заявленому позивачем розмірі, оскільки відповідач не надав суду доказів таких обставин. 
Таким чином, врахувавши, що дитина проживає з матір`ю і перебуває на її повному утриманні, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відсутність у відповідача інших утриманців і те, що він систематично їздить за кордон, є здоровою, працездатною особою, має можливість працевлаштуватися та виконувати обов`язок по утриманню дочки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнув з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з висновками суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого. 
Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України).
Більше того, навіть особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України).
Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 СК України).
Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2019, який зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 4006 (а.с. 4). 
Від спільного життя у сторін є дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 (а.с. 5).
Згідно довідки Опорецької сільської ради № 522 від 14.08.2020, позивачка ОСОБА_3 дійсно зареєстрована та проживає на АДРЕСА_1 . Сім`я позивачки складається з дочки ОСОБА_4 (а.с. 7).
Зазначені обставини також підтверджуються копією паспорта позивачки (а.с. 4 зворот).
Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований окремо від сім`ї за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 14).
Звертаючись із позовними вимогами та обгрунтовуючи свою позицію позивачка ОСОБА_3 зазначала, що самостійно займається вихованням та утриманням спільної із відповідачем дитини, відповідач ухиляється від своїх обов`язків, не надає кошти на утримання дитини. Звертала увагу працездатність відповідача та систематичні його поїздки за кордон.
Подавши 20.10.2020 відзив на позовну заяву, відповідач ОСОБА_1 свої доводи стосовно заявлених позовних вимог зводив до того, що офіційно не працевлаштований, отримує мінливий дохід, зазначав, що є годувальником сім`ї, оскільки мати отримує мізерну зарплатню, а у сім`ї є троє дітей, один з яких є інвалідом з дитинства. Визнаючи позовні вимоги частково, просив стягувати з нього аліменти у розмірі 1500 грн.
Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набув чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до вказаної норми аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті на користь того з батьків, з ким вона проживає та на чиєму утриманні вона перебуває.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).
Таким чином, положеннями СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу відповідача чи у твердій грошовій сумі) поставлений в залежність від вимоги того, хто має на них право та одночасно встановлено, що розмір аліментів, призначений за будь-яким із зазначених способів стягнення аліментів, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Пред`явлення позивачкою позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дітей, що власне відповідачем не спростовано та підтверджується поданням апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд правильно виходив з того, що між сторонами виник спір з приводу утримання неповнолітньої дитини та дійшов правильного висновку про те, що позивачка потребує допомоги на її утримання, а відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу.
З врахуванням наведеного, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд не встановив можливість сплачувати відповідачем аліменти у будь якому розмірі, крім цього ці ж доводи апеляційної скарги спростовуються і відношенням самого відповідача до заявлених вимог, а саме визнання таких у відповідному розмірі (1500 грн.).
Колегією суддів встановлено, що на час звернення позивачки ОСОБА_3 до суду з даним позовом відсутнє будь яке судове рішення про стягнення аліментів з відповідача в користь позивачки, тобто заборгованості з приводу таких у відповідача немає.
Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені статтею 182 СК України.
Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
При цьому, згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства та обов`язку батька утримувати неповнолітніх дітей, за відсутності згоди між сторонами з цього приводу, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув аліменти на утримання доньки в судовому порядку
В цьому контексті колегія суддів звертає увагу на те, що незважаючи на беззаперечний факт про те, що витрати по утриманню спільної дитини сторін несе мати, оскільки така з нею проживає, а протилежного судом не встановлено, матеріали справи не містять жодних доказів, які підтверджували б розмір доходу позивачки. 
Разом з цим, колегія суддів не може погодитися із розміром аліментів, які визначені судом. 
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. 
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
В силу приписів статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.  
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 року», у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить: для дітей віком до 6 років з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень;
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує стан здоров`я позивачки та відповідача – платника аліментів, їхнє матеріальне становище, рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, вимоги розумності та справедливості, мінімальний розмір аліментів на одну дитину.
Разом з цим, звертаючись з позовними вимогами та обґрунтовуючи такі, позивачка ОСОБА_3 дійсно жодним чином не зазначає у чому полягають витрати на дитину у розмірі 10000,00 грн. на місяць та вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 5000,00 грн.
Не можуть залишитися поза увагою суду і доводи апеляційної скарги щодо висновку суду про імовірність існування відповідних обставин, зокрема перебування відповідача за межами України та його працевлаштування за кордоном, що підтверджується виключно листом Державної прикордонної служби України про перетин ОСОБА_1 державного кордону.
При цьому, наданими позивачкою доказами не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти у стягнутому судом розмірі, з врахуванням відсутності доказів щодо його працевлаштування за кордоном.
Таким чином, відповідний розмір аліментів не обґрунтований позивачкою належними доказами, які б свідчили чи давали підставу для висновку про безумовну необхідність коштів на утримання дитини саме у такому розмірі, а також можливості відповідача сплачувати такі аліменти.
Враховуючи те, що відповідач є працездатним, жодних протипоказань до будь якої роботи не має, інші утриманці у нього відсутні, колегія суддів приходить висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки у розмірі 2000 грн.
Визначений апеляційним судом розмір аліментів не суперечитиме закону та відповідатиме фактичним обставинам справи.
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Підстави для вирішення питання про зміну розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, відсутні.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення  Сколівського районного суду Львівської області від 06 квітня 2021 року змінити.
Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції:
Стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 18 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.
Врешті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 жовтня 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич 

Судді:        С.М. Бойко

С.М. Копняк