КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                         
єдиний унікальний номер справи: 754/13182/2020
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/8740/2021
                                                              
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
            16 вересня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
            Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                судді доповідача                    Білич І.М.
                               суддів                                      Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.
                                при секретарі                         Довгополій А.В.
 
            розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Козира Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року, постановлену під головуванням судді Деснянського районного суду м. Києва Бабко В.В.
у цивільній справі № 754/13182/2020 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
 
в с т а н о в и л а:
 
 27 жовтня 2020 року Деснянським районним судом м. Києва видано судовий наказ, відповідно до якого стягнутоз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не більше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Вирішено питання розподілу судових витрат, допущено до негайного виконання. 
 
У січні 2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу Деснянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Обґрунтовуючи заяву тим, що судом не враховано, що на час прийняття судом рішення про видачу судового наказу, скаржник ( ОСОБА_1 ) спільно проживав і проживає з малолітніми дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , які перебувають на його утриманні та забезпеченні.  Відтак не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, тому, на його думку, судовий наказ підлягає скасуванню.
 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва   заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду про видачу Деснянським районним судомм. Києва від 27 жовтня 2020 року судового наказу про стягнення аліментів - залишено без задоволення.
Судовий наказ Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року залишено в силі.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду, представником ОСОБА_1 - адвокатом Козир С.В., подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої ставиться питання про скасування ухвали суду та постановлення нового судового рішення або  його зміну за результатами розгляду його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами у зв`язку з  порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права а також недоведеністю обставин які  мають значення для справи.
На зазначену апеляційну скаргу представник стягувача - адвокатом Санченко Р.Г. подано відзив у якому зазначено про те, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у перегляді судового наказу, оскільки він не навів жодної обставини, яку можливо було б вважати нововиявленою та такою, що давала б підстави для скасування судового рішення. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.
 
Сторони про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку.
До початку розгляду справи адвокатом Санченко Р.Г., який здійснює представництво інтересів ОСОБА_1 було подано заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з неможливістю його прибуття в судове засідання з підстав перебування в Переяслав-Хмельницькому районному суді Київської області.
Враховуючи, що подане клопотання не містить у собі доказів на підтвердження обставин зазначених представником заявника, враховуючи відсутність заяв чи клопотань інших учасників справи щодо поважності причин неявки  в судове засідання, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за  відсутності учасників справи в силу положень ст. 372 ЦПК України. 
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що   ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не більш десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку  на кожну дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто з вимогою визначеною ч. 1 п. 4 ст. 161 ЦПК України.
 
27 жовтня 2020 року Деснянським районним судом м. Києва було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
 
Відмовляючи узадоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими, не спростовують факти покладені в основу судового наказу. Тобто доводи заявника свідчать про його незгоду з судовим наказом, що не є підставою для  його перегляду за нововиявленими обставинами. 
 
Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оціни в обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
 
Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.
Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суд в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і без повідомлення заявника та боржника, на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Згідно з п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Відповідно до ч.8 ст.170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 ч.1ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
 
Доводами апеляційної скарги є не взяття судом першої інстанції до уваги на час видачі судового наказу того, що ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав разом з малолітніми дітьми та ОСОБА_2 , діти знаходилися та знаходяться на повному утриманні батька і будь - яких спорів, а відповідно і будь яких домовленостей, щодо права вимоги коштів на утримання малолітніх дітей (аліментів) між подружжям на час видачі наказу не існувало та не могло існувати бо ОСОБА_1 завжди виконував свої батьківські обов`язки, а з моменту виходу на пенсію повністю присвятив себе дітям, їх вихованню та турботі за ними. Жодного факту домашнього насильства компетентними органами не встановлено. Заявник звертаючись до суду зазначала неправдиві обставини фактично фальшуючи відомості на яких ґрунтується рішення суду у формі судового наказу.
Відтак судом першої інстанції помилково зазначається, що «як вбачається з пояснень сторін малолітні діти колишнього подружжя із часу звернення ОСОБА_2 із заявою про видачу судового наказу проживали з мамою, а на даний час дітей розділили, дочка проживає з батьком, а син з мамою»
Також неправдивими є обставини викладені в заяві « боржник з квітня 2020  року  не надає кошти на утримання дітей. На даний час я з дітьми  проживаю разом, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання осіб». Вони спростовуються безпосередньою реєстрацією батьків та дітей за однією адресою їх спільного проживання: АДРЕСА_1 , а також чисельними  безпідставними зверненнями до різних державних установ.
 
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду  з урахуванням того, що не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.
Так, відповідно до положень ст. 423 ЦПК України  рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими  обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за ново виявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
2) встановлений вироком або ухвалою суду  про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Тобто нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують  факти, які були покладені в основу судового рішення. Обставини зазначені боржником не є нововиявленими, не спростовують  факти покладені в основу судового наказу. Так як  ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу, щодо стягнення з  скаржника аліментів на утримання  двох дітей в розмірі 1/3 частини, що відповідає вимогам ч. 1 п.4 ст. 161 ЦПК України.
Крім того, зі змісту заяви  ОСОБА_1 вбачається, що звертаючись до суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, заявником не зазначеного жодної обставини, за якою суд мав би можливість відмовити у видачі судового наказу чи прийняти інше відмінне рішення від судового наказу про стягнення аліментів.
 
Відповідно до п.4 ст.423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення за ново виявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені  судом.
Підставами заяви скаржника є необхідність перегляду судового наказу за ново виявленими обставинами виходячи з того, що між сторонами наявний спір щодо права вимоги стягнення аліментів на утримання дітей і дана обставина не була  відома суду на момент видачі судового наказу.
Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заява ОСОБА_1  про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами не обґрунтована правовими підставами для її задоволення. Правомірно роз`яснивши при цьому право заявника щодо можливого вирішення питань пов`язаних з припиненням  або зменьшенням  розміру  шляхом звернення до суду. 
 
З урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам заяви про перегляд  судового наказу за ново виявленими обставинами, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії». §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
                                                                                                                                                 ...
Відповідно до п. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст.ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування за наведених доводів апеляційної скарги відсутні.
 
Керуючись ст. ст. 368,372, 374, 375, 381- 384, 387ЦПК України, колегія суддів,-
 
постановила:
 
Апеляційну скаргу адвоката Козира Сергія Володимировича, який діє в інтересах  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
           Повний текст постанови  складено 26 жовтня 2021 року.
 
            Суддя - доповідач:
 
Судді: