ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/2031/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/7071/16-ц Категорія: 307010000 	Пироженко В.Д. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                       18 листопада 2021 року          м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

	Новікова О.М.,	
  	Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б., 	
за участю секретаря	Чуйко А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 вересня 2021 року (повний текст судового рішення виготовлено 04 жовтня 2021 року) у справі за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про поворот виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Черкаського нотаріального округу Алєксєєва Інна Юріївна, ОСОБА_4 , про визнання заповіту та договору довічного утримання недійсними, –

в с т а н о в и в :

23 липня 2021 року відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду в порядку ст. 444 ЦПК України із заявою про поворот виконання рішення у даній справі.
У заяві посилаються на те, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2018 та постановою апеляційного суду Черкаської області від 22.01.2019 було задоволено позов ОСОБА_3 . 
Вказаними рішеннями визнано договір довічного утримання від 30.04.2016 та заповіт від 29.03.2016, що складені на користь відповідачок, недійсним. 
Верховний Суд 30.06.2021 своєю постановою скасував рішення судів попередніх інстанцій, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовив.
Однак на підставі скасованих рішень в реєстрі прав власності внесено рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 по Ѕ частині кожному нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .
Постановляючи рішення про залишення позову без задоволення, суд касаційної інстанції питання про поворот виконання рішення не вирішив.
Посилаючись на викладене, у заяві просили допустити поворот виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2018 та постанови апеляційного суду Черкаської області від 22.01.2019, витребувати 1/2 частину у ОСОБА_5 та 1/2 частину у ОСОБА_3 вказаної вище квартири.
Скасувати державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, а саме: 
-рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 в частині Ѕ № 46175701 від 27.03.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 912731371101, підставою для реєстрації є свідоцтво про право на спадщину за законом Серія та номер 1-900 від 27.03.2019. Номер запису про право власності 30901075;
-рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 в частині Ѕ № 46175701 від 27.03.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 912731371101, підставою для реєстрації є свідоцтво про право на спадщину за законом Серія та номер 1-899 від 27.03.2019. Номер запису про право власності 30901073. 
Відновити в реєстрі прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень записи про реєстрацію права часткової власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання №1118 від 30.04.2016 та заповіту від 29.03.2016, зареєстрований в реєстрі за №1411.
Крім того, до суду подано клопотання про скасування арешту на квартиру, накладеного ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси при розгляді цивільної справи.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 вересня 2021 року заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про поворот виконання судового рішення задоволено частково.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень права власності за ОСОБА_3 в частині Ѕ № 46175701 від 27.03.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 912731371101, яке було зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом Серія та номер 1-899 від 27.03.2019. Номер запису про право власності 30901073.
Скасовано ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.06.2016 про арешт квартири АДРЕСА_1 .
Копію ухвали направлено відділу реєстрації речових прав Управління з державної реєстрації Черкаської міської ради (місцезнаходження: м. Черкаси, вул. Благовісна, 170) для виконання.
В іншій частині заяви заявницям відмовлено.
При ухваленні такого рішення суд першої інстанції виходив з того, що на підставі скасованих рішень було зареєстровано в реєстрі прав власності рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 та за ОСОБА_3 право власності по 1/2 на квартиру, що була предметом заповіту та договору довічного утримання, складених на користь відповідачок.
Суд зазначив, що заявниці фактично позбавлені правом розпорядження квартирою в зв`язку з реєстрацією права власності за іншими особами.
Вважаючи, що на підставі скасованих судових рішень позивач разом із ОСОБА_5 зареєстрував в порядку спадкування за законом право власності на спірну квартиру, суд дійшов висновку про можливість допустити поворот виконання рішення в порядку ст. 444 ЦПК України, але виключно відносно позивача. Так як ОСОБА_5 не був учасником даної справи, суд відмовив у задоволенні заяви про поворот виконання стосовно реєстрації права власності за іншим із спадкоємців ( ОСОБА_5 ), який не був залучений до участі у справі, вказавши, що вимоги в цій частині повинні розглядатися в позовному провадженні.
Крім того, суд скасував заходи забезпечення позову, а саме ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.06.2016 про арешт квартири АДРЕСА_1 , оскільки рішення на даний час набрало законної сили.
ОСОБА_1 не погодилась з вказаним судовим рішенням в частині відмови скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 та оскаржила ухвалу в цій частині до суду апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач ввів суд в оману, не залучивши до участі у справі іншого спадкоємця, ОСОБА_3 . Так як ОСОБА_3 не скористався своїм правом на участь к справі в якості позивача, тому саме позивач разом із ОСОБА_5 повинні нести весь ризик настання негативних наслідків, включаючи повернення усього набутого за скасованим рішенням.
При цьому, апелянтка вважає, що обрала ефективний спосіб захисту свого порушеного права, а саме в порядку повороту виконання рішення шляхом визнання правочину недійсним, що забезпечить відновлення правового становища позивачів, яке існувало до його порушення.
Просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині відмови в задоволенні, скасувати рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 в частині 1/2 з індексним номером №46175701 від 27.03.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 912731371101, підставою для реєстрації є свідоцтво про право на спадщину за законом Серія та номер 1-900 від 27.03.2019. Номер запису про право власності 30901075. В цій частині просить змінити рішення, яким задовольнити вимоги заяви про поворот виконання рішення. Також просить відновити в реєстрі прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень записи про реєстрацію права 1/2 часткової власності на нерухоме майно (спірну квартиру) за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що виникли на підставі договору довічного утримання та заповіту.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно до частини першої ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За положенням частини четвертої ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла таких висновків.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.
Так, у червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Черкаського нотаріального округу Черкаської області Алєксєєвої І. Ю., приватного нотаріуса Фіщука С. О., про визнання заповіту та договору довічного утримання недійсними.
09 березня 2016 року дід позивача – ОСОБА_6 склав заповіт на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , а також уклав з відповідачками договір довічного утримання від 30 квітня 2016 року, згідно з яким ОСОБА_6 передав відповідачкам квартиру АДРЕСА_1 у власність по 1/2 частині кожній, а вони зобов`язувались його доглядати.
У позові просив суд визнати недійсним договір довічного утримання серія та № 1118 від 30 квітня 2016 року, виданий приватним нотаріусом Алєксєєвою І.Ю., укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ; визнати недійсним заповіт, укладений ОСОБА_6 , зареєстрований в реєстрі за № 1411 від 29 березня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О. на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 січня 2018 року позов задоволено.
Визнано недійсним заповіт, укладений ОСОБА_6 , зареєстрований в реєстрі № 1411 від 29 березня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О. на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Визнано недійсним договір довічного утримання від 30 квітня 2016 року № 1118, посвідчений приватним нотаріусом Алєксєєвою І.Ю., укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 22 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду від 30.06.2021 скасовано рішення Соснівського районного суду та постанову апеляційного суду Черкаської області, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_5 та ОСОБА_3 27.03.2019 зареєстрували право спільної часткової власності по 1/2 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 27.03.2019.
При цьому, в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46175701 від 27.03.2019, номер запису про право власності 30901075 (реєстрація права власності за ОСОБА_5 ), а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46175701 від 27.03.2019, номер запису про право власності 30901073 (за ОСОБА_3 ).
Частково задовольнивши заяву відповідачів про поворот виконання рішення, суд першої інстанції скасував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень права власності за ОСОБА_3 в частині Ѕ № 46175701 від 27.03.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 912731371101, яке було зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом Серія та номер 1-899 від 27.03.2019. Номер запису про право власності 30901073.
При цьому суд відмовив у скасуванні рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на 1/2 квартири, виходячи лише з тієї підстави, що він не є учасником даної справи.
Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції неправильними. В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції навів цитування норм права, які регулюють процедуру повороту виконання судового рішення за ст. 444 ЦПК України, однак невірно застосував їх до цивільно-правових відносин, які виникли в даному випадку. 
Поворот виконання рішення – це процесуальна форма захисту прав боржника, можлива лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть – у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1  щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України, де вказано, що поворот виконання рішення – це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Відповідно до частини першої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
За змістом частин першої–третьої статті 444 ЦПК України поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.
Поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 
1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 
2) щоб виконане рішення було скасовано судом вищої інстанції повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. 
В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-53цс15, постанові Верховного Суду від 28 січня 2018 року у справі № 203/2612/13-ц (провадження № 61-1394св17)).
Більше того, закон вимагає від заявника додати до заяви про поворот виконання рішення (шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості) документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем (частина шоста статті 444 ЦПК України).
Зміст інституту повернення виконання рішення полягає не в поверненні сторін у становище, яке передувало ухваленню рішення, яке згодом скасовано (як помилково вважають заявники), метою такої процедури є тільки повернення майна, отриманого за скасованим рішенням.
В даному випадку позивач звернувся до суду з вимогою про визнання заповіту та договору недійсними.
Рішеннями першої та апеляційної інстанції задоволено позов та визнано заповіт та договір недійсним.
При цьому, рішення про визнання правочину недійсним не підлягає примусовому виконанню, на виконання такого рішення виконавчий лист не видається, оскільки саме по собі визнання недійсним правочину без застосування наслідків такої недійсності не вимагає від відповідача вчинення активних дій щодо виконання такого рішення.
Процедура повороту виконання рішення по своїй суті можливе лише в тому випадку, коли рішення виконувалось шляхом вчинення активних дій, у разі набуття позивачем та відповідачем статусу сторін виконавчого провадження (стягувача та боржника), і лише у разі отримання стягувачем від боржника виконаного (речі, грошей, іншого майна) на підставі рішення, яке після такого виконання було скасовано судом вищої інстанції.
Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції помилково вважав, що ОСОБА_5 (особа, яка не є учасником даної справи) та ОСОБА_3 (позивач) в порядку виконання рішення у даній справі зареєстрували право власності на спадкове майно (спірну квартиру), оскільки вони зареєстрували таке право на підставі не судового рішення, а свідоцтва про право власності на спадщину за законом.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що скасовані у даній справі рішення першої та апеляційної інстанції про задоволення позову не виконувались в примусовому порядку, сторони справи не були сторонами виконавчого провадження, за скасованими рішеннями позивач не отримував жодне майно, позивач зареєстрував право власності на спадкове майно в порядку вчинення інших юридичних дій (отримання в нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадщину за законом), тому в даному випадку відсутні підстави для повороту виконання рішення.
За змістом рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 звернення з заявою про поворот виконання рішення є правильним способом захисту лише у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій). 
В решті випадків звернення з заявою про поворот виконання рішення не сприятиме ефективному захисту порушених прав.
Апелянтка оскаржує ухвалу лише в частині відмови скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 .
Колегія суддів враховує, що процесуальний закон вимагає переглядати оскаржувані судові рішення в межах вимог апеляційної скарги. При цьому, вийти за межі апеляційних вимог за ч. 4 ст. 367 можливо лише у випадку встановлення порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
В процесі апеляційного перегляду колегія суддів встановила неправильне застосування судом першої інстанції статті 444 ЦПК України, оскільки в даному випадку відсутні підстави для будь-якого допущення повороту виконання рішення.
При цьому суд апеляційної інстанції, враховуючи, що місцевий суд, розглядаючи заяву про поворот виконання рішення, відмовив у скасуванні рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на 1/2 квартири, виходячи лише з того, що він не є учасником даної справи, вважає обґрунтованим скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси повністю та ухвалити нове судове рішення з цього приводу.
За таких обставин, оскільки заявницями обрано невірний спосіб захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за можливе вийти за межі апеляційних вимог та скасувати оскаржувану ухвалу з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про поворот виконання рішення.
Керуючись ст.ст.  35, 258, 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 вересня 2021 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про поворот виконання судового рішення залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 19 листопада 2021 року.

Судді