ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 жовтня 2021 року           справа №200/4919/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 р. у справі №200/4919/21 (головуючий І інстанції Крилова М.М., повне судове рішення складено 30.06.2021 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                     УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з встановленням втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок травми, отриманої 22 лютого 2017 року після звільнення з поліції, у відповідності до вимог п. 5 частини 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, про яке повідомлено листом від 23 березня 2021 року № 1505/05/26-2021 та зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейському у зв`язку з встановленням втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок травми, отриманої 22 лютого 2017 року у відповідності до вимог п. 5 частини 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, згідно її заяви від 10 липня 2020 року в загальному розмірі 158900,00 грн. (а.с. 1-15).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано висновок Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 12 березня 2021 року про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з встановленням втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок травми, отриманої 22 лютого 2017 року після звільнення з поліції, у відповідності до вимог п. 5 частини 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейському у зв`язку з встановленням втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок травми, отриманої 22 лютого 2017 року у відповідності до вимог п. 5 частини 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», в порядку і розмірах, встановлених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року в загальному розмірі 158900,00 грн. (а.с. 53-57).
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, вважає рішення таким, що винесене з порушенням норм матеріального права, просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування зазначено, що Конституційним Судом (справа 3-326/2019 (7846/190 від 22.04.2020) за результатами аналізу положень ч.1 ст.97 Закону визначено три різні групи підстав для призначення і виплати ОГД, передбаченої цією статтею: смерть (загибель) поліцейського (пункти 1, 2), визначення інвалідності після його звільнення з поліції (пункти 3, 4), часткова втрата поліцейським працездатності без визначення інвалідності та без звільнення (пункти 5, 6). Водночас п.5 ч.1 ст.97 Закону не передбачає звільнення поліцейського зі служби в поліції з визначенням йому інвалідності як умову для виплати ОГД згідно із цим пунктом. Наголошує, що днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата видачі довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках. Проте для реалізації цього права ще впливає дата втрати працездатності. Також зазначає, що орган Національної поліції, як адміністративний орган у межах, які визначені законом, має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішень.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечувала, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16-17).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дій та скасування висновку Головного управління Національної поліції в Донецькій області про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 22.02.2017 року; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області повторно розглянути заяву від 10.07.2020 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 22.02.2017 року, підготувати висновок про її призначення, видати наказ про виплату такої допомоги та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 22.02.2017 року, відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) та втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4 у розмірі визначеному пунктом 5 розділу 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі №200/9325/20-а задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі № 200/9325/20-а скасовано. Скасовано висновок Головного управління Національної поліції в Донецькій області про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 22.02.2017 року, про який повідомлено листом від 26.08.2020 року №5242/05/26-2020. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.07.2020 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності за травмою, отриманою 22.02.2017 року, відповідно до вимог Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) та втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4, з урахуванням висновків суду (а.с. 18-24).
Висновком від 12.03.2021 року про призначення ОГД на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі №200/9325/20-а, ОСОБА_1 відмовлено в призначені грошової допомоги у зв`язку з тим, що ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено підстави для виплати ОГД у разі отримання травми, наслідком якої є часткова втрата працездатності без визначення інвалідності після його звільнення з поліції (а.с. 25).
Листом від 23.03.2021 № 1505/05/26-2021 відповідач повідомив, що за результатами повторного розгляду заяви та долучених документів встановлена відсутність законних підстав для призначення відповідно до ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» ОГД у разі отримання травми під час виконання службових обов`язків (а.с. 33-34).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Пунктом 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VІІІ встановлено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.
На підставі пункту 5 частини першої статті 99 Закону № 580-VІІІ розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.
Визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 100 Закону № 580-VІІІ).
Відповідно до частини шостої статті 100 Закону № 580-VІІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.
Статтею 101 Закону № 580-VІІІ встановлені підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:
а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;
б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);
г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.
Згідно частини другої статті 97 Закону № 580-VІІІ порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 затверджено Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №163/28293, набрав чинності з 29.02.2016.
Згідно пункту 4 розділу І Порядку № 4 визначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема у випадку, що пов`язаний з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 6 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.
На підставі підпункту 3 пункту 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.
Аналізуючи вказані вище норми права, суд зазначає, що пунктом 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VІІІ встановлено право поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги в разі визначення втрати працездатності поліцейського у разі отримання ним поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань, зокрема, поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності. Право на отримання такої допомоги виникає з дати видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.
При цьому в даному випадку (пункт 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VІІІ) законодавець не пов`язує виникнення права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги зі звільненням поліцейського з поліції.
Тобто, на підставі пункту 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-VІІІ поліцейський має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як під час проходження служби в поліції, так і після звільнення його з поліції.
При цьому він може реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в нього такого права.
Жодна норма Закону № 580-VІІІ заборони щодо отримання одноразової грошової допомоги в разі часткової втрати працездатності поліцейського без визначення йому інвалідності після звільнення зі служби поліції не містить.
Крім того, вказаний Закон № 580-VІІІ містить вичерпний перелік випадків, коли виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, і отримання одноразової грошової допомоги в разі часткової втрати працездатності поліцейського без визначення йому інвалідності після звільнення зі служби поліції до таких випадків не відноситься.
Враховуючи викладене та той факт, що єдиною підставою для відмови позивачу в призначенні та виплаті ОГД стало звернення за призначенням та виплатою такої допомоги після звільнення зі служби в поліції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач, має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VІІІ.
Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 4 передбачено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів.
Алгоритм призначення і виплати ОГД закріплений в розділі ІV вказаного вище Порядку № 4 і полягає і наступних діях.
Пунктом 1 Розділу 4 Порядку № 4 визначено, що у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).
У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту.
Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.
Згідно з пунктом 3 Розділу 4 Порядку № 4 рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.
Як свідчать матеріали справи, висновком від 12.03.2021 про призначення одноразової грошової допомоги на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2021 року № 200/9325/20-а ОСОБА_1 відмовлено у призначенні грошової допомоги у зв`язку тим, що ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено підстави для виплати одноразової грошової допомоги у разі отримання травми, наслідком якої є часткова втрата працездатності без визначення поліцейському інвалідності після його звільнення з поліції.
Оскільки у позивача наявне право на отримання одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з встановленням втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок травми, отриманої 22.02.2017 у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" то рішення відповідача у формі висновку про відмову в призначенні та виплаті такої допомоги є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім того, колегія суддів не приймає посилання апелянта на рішення Конституційного Суду (справа 3-326/2019 (7846/190 від 22.04.2020), оскільки предметом розгляду в цій справі була відповідність статті 21, частинам першій, другій статті 24, частині першій статті 46, частині першій статті 64 Конституції України положення пункту 3 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", а в даній справі позивач просить виплатити допомогу за пунктом 5 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію". Таким чином, суд констатує, що зазначене рішення Конституційного Суду України не стосується спірних правовідносин.
Щодо позовної вимоги про виплату одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку з встановленням втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок травми, отриманої 22.02.2017 у розмірі 158900 грн., суд зазначає наступне.
Згідно статті 99 Закону №580-VШ визначаються розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ, з 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум працездатних осіб на місяць у розмірі 2270, 00 гривень.
Згідно до пункту 5 частини 1 ст. 99 Закону №580-VІІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5 частини 1 статті 97 Закону №580-VІІІ в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.
Таким чином, розмір призначеної у 2021 році одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням втрати працездатності без визначення групи інвалідності внаслідок травми, отриманої 22.02.2017 року складатиме: 2270 грн.*70 розмірів прожиткового мінімуму = 158 900 (сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот) гривень 00 коп.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, ефективний засіб правового захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.
Відповідно до п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Оскільки порушення прав позивача полягає саме у прийнятті відповідачем передбаченого законодавством рішення про призначення та виплату ОГД на підставі пункту 5 частини першої статті 97 Закону №580-VІІІ, хоча, як встановлено позивач дійсно набув право на призначення та виплату йому спірної грошової допомоги саме на підставі пункту 5 частини першої статті 97 Закону №580-VIII, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Національної поліції України в Донецькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейському у зв`язку з встановленням втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності внаслідок травми, отриманої 22 лютого 2017 року у відповідності до вимог п. 5 частини 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 р. у справі №200/4919/21 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 р. у справі №200/4919/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 26 жовтня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:                                                                                          Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                А.А. Блохін

                                                                                                                          А.В. Гайдар