ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/15616/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                          судді-доповідача Чумака С.Ю.,
                                                    суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року в адміністративній справі № 160/15616/21 (суддя І інстанції – Неклеса О.М.)

за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-2), Державної казначейської служби України (відповідач-3) 
про визнання дій протиправними, скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та судових витрат,

В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідачів у відношенні позивача щодо:

- підготовки, розроблення, аналізу, погоджень і консультацій, розгляду, узгодження, прийняття, підписання, затвердження, реєстрації, оформлення, винесення, видання, надсилання постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.08.2021 ВП № 65271445;
-  незабезпечення ефективного, своєчасного і в повному обсязі повного виконання рішення суду у справі № 160/10644/20;
- невиконання (неналежного виконання) рішення суду у справі № 160/10644/20;

- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 16.08.2021 ВП № 65271445;

- зобов`язати відповідача-1 ефективно, своєчасно і в повному обсязі забезпечити повне виконання рішення суду на користь позивача у справі № 160/10644/20, а саме:

зобов`язати відповідача-2 здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу згідно з довідкою від 28.02.2019 № 14 Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про розмір грошового забезпечення, оформленої та поданої на виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.07.2018 у справі № 214/5234/17, починаючи з 01.01.2016, з урахуванням фактично виплачених сум;

- стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в сумі 400 000 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року позов задоволений частково, а саме: 

- визнано протиправними дії відповідача-1 щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.08.2021 ВП № 65271445; 

- скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 16.08.2021 ВП № 65271445.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування скарги зазначив, що ігнорування обов`язку «усного» судового слухання призвело до помилкової часткової відмови у задоволенні позову. Вважає, що рішення у цій справі за умови використання судом всіх згадуваних в апеляційній скарзі процесуальних механізмів, передбачених КАС України (у редакції запропонованій позивачем) дозволило б підвищити якість цього рішення за критерієм ефективності як одного з основних елементів принципу верховенства права. Додатково повідомляє, що заподіяння позивачу моральної шкоду, на його думку, презюмується.  Крім того, зазначає, що на підтвердження заявленого розміру моральної шкоди до позову додається засвідчена печаткою копія сторінок висновку експерта, відповідно до якого розмір моральної шкоди за несвоєчасні нарахування та виплату пенсії складає 54 МЗП, що на момент оформлення позову складало 324000 грн. Вважає, що з боку суду першої інстанції мала місце дискримінація стосовно позивача.

Рішення суду в частині задоволення позову не оскаржено.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неприбуттям учасників справи в судове засідання апеляційним судом відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі № 160/10644/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволений частково (а.с. 33-44), а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з довідкою від 28.02.2019 № 14 Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про розмір грошового забезпечення, оформленої та поданої на виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.07.2018 у справі № 214/5234/17, починаючи з 01.01.2016, з врахуванням фактично виплачених сум.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 набрало законної сили 31.03.2021.

Після отримання виконавчого листа у справі № 160/10644/20 (а.с. 55-56), позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про примусове виконання зазначеного рішення. 

26.04.2021 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 65271445 (а.с. 115), копії якої, згідно з супровідним листом 26.04.2021, за вих. № 02133/9734 направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 114). 

17.05.2021 державним виконавцем за вих. № 02133/10825 направлено вимогу на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій зазначено, що протягом 3 робочих днів, з моменту отримання даної вимоги повідомити про заходи які вживаються з метою фактичного виконання вимог виконавчого листа від 13.04.2021 № 160/10644/20 (а.с. 129-133). 

Державним виконавцем 30.06.2021 за вих. № 02133/14854 повторно на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, направлено вимогу в якій зазначено, що протягом 3 робочих днів, з моменту отримання даної вимоги повідомити про заходи які вживаються з метою фактичного виконання вимог виконавчого листа від 13.04.2021 № 160/10644/20 (а.с. 134-139). 

Постановою від 26.07.2021 на боржника накладено штраф у розмірі 5100 грн з наданням повторного 10-денного строку для виконання. Копія постанови про накладення штрафу з супровідним листом від 26.07.2021 № 02133/16847 направлена на адреси сторін виконавчого провадження (а.с. 144-146). 

Державним виконавцем 16.08.2021, за невиконання рішення суду без поважних причин, в порядку встановленому ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі у сумі 10200 грн (а.с. 147-149). 

Державним виконавцем на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» 16.08.2021 завершено виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову та в порядку ст. 382 КК України 16.08.2021 за вих. № 02133/18322, направлено до Головного управління національної поліції Дніпропетровської області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення відносно Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області в особі його уповноважених посадових осіб (а.с. 150-154).

Вважаючи протиправними дії відповідачів, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання. Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду. Крім того, суд зауважив, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Таким чином, суд дійшов висновку, що найбільш ефективним способом захисту прав позивача є визнання дій відповідача-1 щодо прийняття оскарженої постанови протиправними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.08.2021 ВП № 65271445. Вимоги щодо визнання протиправними дії відповідача-2 щодо: підготовки, розроблення, аналізу, погоджень і консультацій, розгляду, узгодження, прийняття, підписання, затвердження, реєстрації, оформлення, винесення, видання, надсилання постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.08.2021 ВП № 65271445, задоволенню не підлягає, оскільки в цій частині відповідач-2 порушень прав позивача не допускав, адже підготовка, розроблення, аналіз, погоджень і консультація, розгляд, узгодження, прийняття, підписання, затвердження, реєстрація, оформлення, винесення, видання, надсилання постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.08.2021 ВП №65271445 віднесена до компетенції відповідача-1. Крім того, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту в цій частині не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження. Також, вимоги про визнання протиправними дій відповідача-3 щодо: підготовки, розроблення, аналізу, погоджень і консультацій, розгляду, узгодження, прийняття, підписання, затвердження, реєстрації, оформлення, винесення, видання, надсилання постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.08.2021 ВП № 6527144, незабезпечення ефективного, своєчасного і в повному обсязі повного виконання рішення суду у справі № 160/10644/20; невиконання (неналежного виконання) рішення суду у справі № 160/10644/20, задоволенню не підлягають, оскільки в цій частині відповідач-3 порушень прав позивача не допускав, протилежного матеріали справи не містять. До суду позивачем не надано жодного доказу в підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань та їх зв`язку з діями відповідачів, не надано обґрунтованого розрахунку заявленої суми моральної шкоди. З огляду на викладене, суд вважав що, вимога про відшкодування моральної   шкоди на користь позивача не підтверджена належними доказами, а тому задоволенню не підлягає. Крім того, вимога позивача при винесенні рішення судові витрати стягнути на користь позивача солідарно з відповідачів, задоволенню не підлягає, оскільки фактів понесення останнім судових витрат в межах цієї справи під час її розгляду судом не встановлено. Також, оскільки позивачем не обґрунтовано необхідність встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі, а з матеріалів справи не встановлено об`єктивних обставин, які б викликали сумнів щодо добровільного виконання відповідачами рішення суду у цій справі, враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень є правом суду, а не його обов`язком, тому така вимога позивача задоволенню не підлягає.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Згідно з ч. 1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року в частині задоволення позову не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає законність і обґрунтованість такого рішення в частині не задоволених позовних вимог.

Положеннями частини 2 статті 14, частини 1 статті 370 КАС України, встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі – Закон № 1404-VIII).

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Частиною 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

З огляду на зазначене правове регулювання здійснення виконавчого провадження апеляційний суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними дій відповідачів 2 і 3 щодо підготовки, розроблення, аналізу, погоджень і консультацій, розгляду, узгодження, прийняття, підписання, затвердження, реєстрації, оформлення, винесення, видання, надсилання постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.08.2021 ВП № 65271445 задоволенню не підлягають, оскільки здійснення виконавчих дій, зокрема і закриття виконавчого провадження віднесено до компетенції відповідача-1, про що правильного висновку дійшов суд першої інстанції.

Позивачем не надано жодного доказу, що відповідачі 2 і 3 вчинювали якісь дії щодо закриття зазначеного виконавчого провадження.

Стосовно вимоги про визнання протиправними дій відповідача-2 щодо незабезпечення ефективного, своєчасного і в повному обсязі повного виконання рішення суду у справі № 160/10644/20, а також невиконання (неналежного виконання) цього рішення суду, апеляційний суд зазначає, що якщо позивач вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю цього відповідача на виконання судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку, визначеному ст. 382, 383 КАС України (з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення)), а не подавати новий позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обраний позивачем спосіб захисту в цій частині не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17, від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а та Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 520/11829/17, у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 295/13613/16-а.  

Отже, не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Стосовно вимоги про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача моральної шкоди в сумі 400 000 грн, апеляційний суд зазначає, що Законом № 1404 не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадку скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, позивач єдиною підставою відшкодування шкоди в позові зазначає ч. 2 ст. 440-1 Цивільного кодексу України 1963 року, проте зазначений Кодекс втратив чинність ще 1 січня 2004 року, а тому у спірних правовідносинах застосуванню не підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає що, вимога про відшкодування моральної   шкоди на користь позивача задоволенню не підлягає, про що правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

Стосовно вимоги про зобов`язання відповідачів подати до суду звіт про повне виконання судового рішення протягом 3-денного строку з моменту набрання законної сили рішенням суду, колегія суддів зазначає про таке. 

Відповідно до ч. 1, 2    ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. 

З огляду на зміст задоволених судом першої інстанції вимог колегія суддів вважає, що підстави для зобов`язання відповідача-1 подати звіт про виконання судового рішення відсутні, оскільки рішення суду (визнання дій протиправними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження) не містить частини, яку потрібно виконувати

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову і відмову в позові в зазначених вище частинах.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.
На підставі викладеного, керуючись статтями  242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року в адміністративній справі № 160/15616/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                          суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                          суддя                                                            І.В. Юрко