ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року	Львів	Справа № 297/1719/21 пров. № А/857/17764/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Кушнерика М.П., Мікули О.І.,
з участю секретаря                                     Михальської М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 19 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, -

суддя в 1-й інстанції Фейір О.О.,
час ухвалення рішення – 19.08.2021 року, 14:19 год., 
місце ухвалення рішення – м.Берегове,
дата складання повного тексту рішення – 25.08.2021 року,

                                                     в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.
Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 19 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти постанову про задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що  він працює водієм автобуса ТзОВ "Мукачівське автотранспортне підприємство 12106" на маршруті №449 Мукачево АС-Берегове-АС. Під час його зупинки працівниками поліції 23 червня 2021 року він надав останнім паспорт автобусного маршруту регулярних перевезень №02.2-12/5, розроблений 05 травня 2016 року, погоджений відділом БДР УПД ГУ Національної поліції в Закарпатській області 14 травня 2016 року, а також схему маршруту, погоджену Відділом безпеки дорожнього руху УПД ГУ Національної поліції в Закарпатській області 14 травня 2016 року. Однак, незважаючи на таке, інспектор патрульної поліції зауважив, що такого органу, яким погоджувався паспорт та схема маршруту вже не існує, а тому паспорт та схема руху мали бути погоджені з УПП в Закарпатській області. Вважає, що паспорт і схема маршруту погоджені належним чином з органом правомочним на таке погодження, станом на день їх затвердження. Крім того, він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, оскільки водій, як найманий працівник не зобов`язаний здійснювати оформлення дозвільних документів на право надання послуг з перевезення, а такий обов`язок покладений на відповідну посадову особу підприємства-перевізника. 
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при зупинці ОСОБА_1 працівником патрульної поліції, такий не мав при собі погодженої органами Національної поліції схеми маршруту, чим самим порушив вимоги п. 2.1. г Правил дорожнього руху. Договір за автобусним маршрутом №449 Мукачево-Берегово від 15 березня 2016 року припинив свою дію 15 березня 2021 року, а отже ТДВ «Мукачівське АТП 12106» зобов`язане було розробити новий паспорт автобусного маршруту та погодити схему маршруту. Отже, оскільки новий Договір перевезення був підписаний після 27 травня 2021 року то перевізник зобов`язаний був погодити схему маршруту руху з Управлінням патрульної поліції в Закарпатської області.
Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.
Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №762267 від 23 червня 2021 року, відносно ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 140 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 гривень за порушення вимог п. 2.1 "г" Правил дорожнього руху - порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування (а.с. 6).
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 2ст. 140 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.
Судом встановлено, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано паспорт автобусного маршруту регулярних перевезень №02.2-12/5, розроблений 05 травня 2016 року, погоджений відділом БДР УПД ГУ Національної поліції в Закарпатській області 14 травня 2016 року, включає схему маршруту, погоджену Відділом безпеки дорожнього руху УПД ГУ Національної поліції в Закарпатській області 14 травня 2016 року (а.с. 8-11).
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XIIпередбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року(далі -ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Частиною першою статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Згідно ч.2ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», документами для регулярних пасажирських перевезень є: для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.
Відповідно до п. 1.1.ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.9.ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п. 2.1 (г)ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил.
Відповідно до ч. 2 п. 32.1ПДР з органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.
Згідно п.29 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМУ №176 від 18.02.1997 року, перевезення пасажирів за міськими, приміськими та міжміськими маршрутами у межах території однієї області (внутрішньообласні, внутрішньорайонні маршрути) здійснюється на підставі договору про організацію перевезень, укладеного відповідно до закону.
Відповідно до паспорту №02.2-12/5 від 05 травня 2016 року перевезення пасажирів водієм ОСОБА_1 здійснювалося за автобусним маршрутом регулярних перевезень.
В свою чергу відповідно до п. 2.12. Порядку, паспорт маршруту регулярних спеціальних перевезень (в частині схеми автобусного маршруту та характеристики маршруту) згідно з підпунктом 33 пункту 4 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.97 № 341, погоджується відповідним підрозділом Державтоінспекції.           
Враховуючи вищенаведене, у зв`язку із внесеними змінами згідно Наказу Міністерства інфраструктури №932 від 19 листопада 2013 року, вимоги про погодження паспорту маршруту (в частині схеми автобусного маршруту) регулярних перевезень Порядок не містить.
Посилаючись у своєму рішенні на п. 3.4 Порядку, що визначає процедуру погодження паспорту маршруту, суд першої інстанції не врахував, що п. 3.3. Порядку, відповідно до якого паспорт маршруту регулярних спеціальних перевезень після розроблення надається на погодження до відповідних підрозділів Державтоінспекції МВС України, після чого - до організатора перевезень на відповідній території, виключено на підставі Наказу Міністерства інфраструктури № 932 від 19.11.2013 року.
Колегія суддів зазначає, що розділ IV Порядку Строк дії паспорту маршруту (знову ж таки після внесення змін :гідно з Наказом Міністерства інфраструктури № 932 від 19.11.2013 року) містить лише встановлення строку дії паспорту маршруту регулярних спеціальних перевезень та не регламентує строк дії паспорту для регулярних перевезень.
Така норма існувала лише у Порядку в редакції, яка була чинна до 20 грудня 2013 року.
У свою чергу відповідно п. 5.1 Порядку, паспорт маршруту регулярних перевезень і перевізник, який за результатами конкурсу не отримав права на обслуговування маршруту або з яким розірвано договір про організацію перевезень чи анульовано дозвіл на перевезення пасажирів, є нечинним.
Як встановлено вище колегією суддів, відповідно до Договору про організацію перевезення від 27 травня 2021 року, перевізник ТДВ «Мукачівське АТП-12106» продовжило здійснювати перевезення за маршрутом Берегово-Мукачево. Отже, колегія суддів наголошує, що підстав для анулювання паспорту маршруту не було.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що жодних порушень вимог щодо погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції здійснення пасажирських перевезень допущено не було.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 272,286,308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Берегівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 серпня 2021 року у справі № 297/1719/21 – скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1  задовольнити.
Постанову серії ДП18 №762267 від 23 червня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП України скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 08 грудня 2021 року.