Ухвала 
 
16 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 531/966/20
провадження № 61-19431ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ошека Олександр Анатолійович, на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 22 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн» про захист прав споживачів,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн» (далі - ТОВ «Сав-Дістрибьюшн»), в якому просила стягнути з відповідача на її користь: 39 999,90 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої відповідачем внаслідок невиконання умов договору купівлі-продажу телевізора, та приписів законодавства щодо безоплатного неусунення недоліків телевізора; 35 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною поведінкою відповідача, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з неможливістю подивитися сюжет про весілля її доньки.
Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 22 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» задоволено частково. На відшкодування майнової шкоди стягнуто з ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» на користь ОСОБА_1 35 000,90 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволено частково, апеляційну скаргу ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» залишено без задоволення. Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 22 квітня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення вартості інтерактивного телебачення та послуги з його налаштування та моральної шкоди, додаткове рішення Машівського районного суду Полтавської області від 06 травня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення у цій частині. Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» про стягнення вартості інтерактивного телебачення та послуги з його налаштування задоволено, а вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» на користь ОСОБА_1 вартість інтерактивного телебачення та послуги з його налаштування у розмірі 4 999,00 грн та 3 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмолено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Додатковою постановою Полтавського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року заяву ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» про вирішення питання про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» судові витрати на професійну допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції, у розмірі 15 799,00 грн.
22 листопада 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ошека О. А., із застосування засобів поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду з касаційного скаргою на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 22 жовтня 2021 року.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню із таких підстав.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У поданій касаційній скарзі заявник не навів передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень. 
Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Брула Гомез де ла Торе проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Враховуючи те, що заявниця не виконала процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, така скарга підлягає поверненню заявниці.
Керуючись статтями 185, 389, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ошека Олександр Анатолійович, на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 22 жовтня 2021 року вважати неподаною та повернути заявниці.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             В. В. Яремко