Ухвала
03 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 496/1744/21
провадження № 51-5130ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 30 червня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 
05 серпня 2021 року щодо ОСОБА_4 , 
встановив:
Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 30 червня 2021 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 31 березня 2021 року між обвинуваченою у кримінальному провадженні №12020160250000482 ОСОБА_4 та виконуючим обов`язки заступника керівника Біляївської окружної прокуратури Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК та призначено покарання:
за ч. 2 ст. 191 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки;
за ч. 3 ст. 191 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки;
за ч. 1 ст. 366 КК, у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі статті 70 КК остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком 
на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 30 червня 2021 року з підстав, передбачених ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).
Прокурорзвернувся до суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення, у якій ставить вимогу про скасування вироку районного суду та ухвали суду апеляційної інстанції з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. 
За змістом вимог пунктів 3 та 5 частини 2 статті 427 КПК особа, яка подає касаційну скаргу повинна визначитись з предметом оскарження, що слідує з приписів ст. 424 КПК, а також зазначити вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися 
з положеннями ст. 436 цього Кодексу.
Однак, указаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Так, згідно статті 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Крім того ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Прокурор в касаційній скарзі ставить вимогу про скасування вироку Біляївського районного суду Одеської області від 30 червня 2021 року та ухвали Одеського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. 
При цьому, з урахуванням приписів ст. 424 КПК, вирок Біляївського районного суду Одеської області від 30 червня 2021 року не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки він не переглядався в апеляційному порядку по суті.
Водночас за приписами ч. 6 ст. 399 КПК ухвала Одеського апеляційного суду від 
05 серпня 2021 року може бути оскаржена в касаційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, вимога касаційної скарги прокуроране узгоджується з вимогами статей 424, 427, 436 КПК, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки, з огляду на ч. 2 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги 
і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк для усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів із дня її отримання. 
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                               ОСОБА_3