ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/2419/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А. 
секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:
від ОСББ "Довженка, 4,4-А" - адвокат Попов М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 17.05.2021
по справі №916/2419/19
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Об`єднання  співвласників багатоквартирного будинку "Довженка, 4,4-А"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 
про зобов`язання повернути майно та стягнення 272 379,62 грн

ВСТАНОВИВ
Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання  співвласників багатоквартирного будинку "Довженка, 4,4-А", в якій просило зобов`язати Об`єднання  співвласників багатоквартирного будинку "Довженка, 4,4-А" повернути Акціонерному товариству "Укртрансгаз" в натурі безпідставно набуте майно – природний газ в обсязі 48,171 тис. куб. метрів та стягнути грошові кошти у розмірі 272 379,62 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна – природного газу в обсязі 48,171 тис. куб. метрів.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.12.2019, яке залишено без змін постановами Південно-західного апеляційного господарського 01.12.2020 та Верховного Суду від 04.03.2021, у задоволенні позову відмовлено. 
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 17.05.2021 задоволено частково заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довженка, 4,4-А" про стягнення судових витрат, стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Об`єднання  співвласників багатоквартирного будинку "Довженка, 4,4-А" 30 000 грн витрат на правову допомогу.
В мотивах оскаржуваного додаткового рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідачем на підтвердження понесення витрат на правову допомогу надано договір про надання правової (правничої) допомоги, додаткову угоду до договору, акт приймання-передачі наданих послуг, а також докази на підтвердження перерахування відповідачем на користь адвоката грошових коштів за надання правової допомоги. Враховуючи надані докази, суд першої інстанції зазначив про доведеність відповідачем факту надання йому правничої допомоги та факту оплати послуг.
Місцевим господарським судом також зазначено, що відповідачем на виконання умов укладеного з адвокатом договору було сплачено на користь адвоката суму "гонорару успіху" у розмірі 27 237, 96 грн. Оцінюючи розмір заявленого гонорару, суд першої інстанції зазначив, що позивачем належним чином не доведено, що заявлений гонорар в цілому не відповідає критерію розумності та співмірності. 
Так, місцевим господарським судом було враховано, що позовна заява містила дві позовні вимоги, при цьому, при поданні позовної заяви позивач не звертався до суду з клопотанням про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Крім того,  при поданні касаційної скарги на рішення суду першої інстанції та на постанову суду апеляційної інстанції позивач зазначив, що дана справа становить значний суспільний інтерес, має виняткове значення для позивача та питання, яке вирішується в межах даної справи, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Зазначене, на думку місцевого господарського суду, спростовує заперечення позивача в частині того, що справа є нескладною та такою, яка не потребує значного обсягу юридичної роботи.
Судом першої інстанції відхилено заперечення позивача стосовно того, що опис наданих послуг, наведений в акті приймання-передачі наданих послуг, не містить детального опису вартості послуг за їх видами, з огляду на те, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами у додатковій угоді у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником відповідача, а отже є визначеним.
Також судом першої інстанції зазначено, що справа перебувала на розгляді трьох судових інстанцій та заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу охоплює усі три стадії розгляду справи, оскільки заявником в рамках апеляційного та касаційного провадження не подавалася заява про розподіл витрат на правову допомогу. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума заявленого гонорару є обґрунтованою, співмірною та  доведеною.
Водночас, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем у першій заяві по суті справи, а саме у відзиві на позовну заяву зазначено, що він очікує понести судові витрати на правничу допомогу у сумі 15 000 грн, тобто без включення "гонорару успіху". Обґрунтовуючи незаявлення в орієнтовному розрахунку витрат у вигляді "гонорару успіху", представник відповідача зазначив про вирішення цього питання на загальних зборах ОСББ пізніше складення попереднього розрахунку. Оцінюючи вказані пояснення, місцевий господарський суд зазначив, що відсутність протоколу загальних зборів жодним чином не позбавляло можливості представника скласти у повному обсязі  попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікував понести при розгляді даної справи. Разом з цим, судом першої інстанції враховано, що про укладення додаткової угоди та про узгодження суми "гонорару успіху" відповідачем зазначалось під час розгляду справи до прийняття судового рішення.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з огляду на загальні принципи справедливості та верховенства права, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд першої інстанції, виходячи з критеріїв реальності та розумності витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, визнав за доцільне та правомірне заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довженка, 4,4-А" про стягнення судових витрат задовольнити частково та покласти на позивача витрати на правову допомогу у сумі 30 000 грн.
Не погодившись із даним додатковим рішенням  до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось АТ "Укртрансгаз" з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 17.05.2021 року у справі №916/2419/19 повністю та прийняти нове рішення по даній справі, яким в задоволені заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка, 4,4-А» про розподіл судових витрат відмовити в повному обсязі.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване додаткове рішення є необґрунтованим, таким, що прийнято при неповному з`ясуванні судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що підтверджується наступним.
Так апелянт зазначає, що оцінивши зазначені у заяві витрати Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка, 4,4-А» з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, AT «Укртрансгаз» вважає, що розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу не є обґрунтованим. Суд першої інстанції не звернув уваги, що опис наданих послуг представника відповідача наведений в Акті приймання-передачі наданих послуг не містить детального опису вартості послуг за їх видами, а зазначене представництво в суді по суті не є самою правничою допомогою, в зв`язку із чим не входить до складу витрат в розумінні ст. 126 ГПК України.
На переконання апелянта, за відсутністю розміру витрат на складання процесуальних документів, в яких процитовано лише положення договорів, по суті не є «збором доказів» адже крім самих договорів та їх додатків відповідачем не було надано до суду жодних інших документів або доказів. Більш того в заяві зазначено збір доказів та підготовка клопотання про витребування доказів як окремі послуги, проте за своєю суттю є складовими частинами роботи з доказами. Також вказані в Акті «підготовки та надсилання заяви та клопотання», на думку скаржника, не є послугою чи видом робіт та не входить до складу витрат.
Скаржник стверджує, що заява про розподіл витрат не містить обґрунтування, в чому саме полягає складність справи, в той час, як дії відповідача із споживання ним спірних обсягів природного газу за відсутністю постачальників природного газу, створило обставини безпідставного набуття майна позивача та призвело до втрати позивачем природного газу через виконання обов`язків із балансування магістрального газопроводу згідно ст. ст. 20 та 22 Закону України «Про ринок природного газу». З тексту заяви та Договору про надання правничої допомоги не зрозуміло скільки коштує та чи інша послуга/робота. 
Відтак, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків та необґрунтовано не дослідив всі необхідні докази по справі, що призвело до прийняття незаконного рішення.
З приводу гонорару успіху, апелянт зазначає, що не погоджується з такими витратами, вважає, що необхідно зменшити розмір витрат відповідача щодо гонорару успіху на 95 відсотків від попередньо заявленої суми витрат виходячи з наступного.
Так, апелянт відзначає, що заявлена відповідачем сума витрат на правничу допомогу складає загалом 40 855 грн 96 коп, що по відношенню до заявленої суми в розмірі 272 379 грн. 62 коп. стягнення складає 15 відсотків від суми і є нерозумною та не співмірною вартістю правничої допомоги.
Судом першої інстанції, на переконання апелянта, не було здійснено жодних висновків з приводу відсутності гонорару успіху у першій заяві про суті справи. До того ж, як зазначає апелянт, договором про надання правничої допомоги взагалі не передбачена така форма оплати як гонорар успіху.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач не наводить жодного обґрунтування необхідності та розумності сплати «гонорару успіху», обґрунтування послуг які були сплачені таким чином або будь-яких інших доводів. 
На переконання скаржника, матеріали даної справи свідчать про те, що судом першої інстанції безпідставно та необґрунтовано, з порушенням норм процесуального права, прийнято оскаржуване рішення без врахування доводів та доказів, наданих АТ «Укртрансгаз».
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №916/2419/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 17.05.2021 та призначено справу до розгляду на 20.09.2021.
До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що опис послуг, що були надані відповідачу його представником містить детальний розподіл та опис вартості послуг за їх видами, а безпосереднє представництво інтересів ОСББ «Довженка, 4,4-А» є нічим іншим як професійною правничою допомогою та з огляду на це витрати на її оплату мають включатись до складу витрат у розумінні ст. 126 ГПК України.
Щодо тверджень апелянта про те, що представником відповідача не було здійснено збір доказів, відповідач зазначає, що його представник дійсно здійснював збір доказів, які були додані до заяв по суті справи та полягали у пошуку та аналізі інформації щодо взаємовідносин ОСББ «Довженка, 4, 4-А» та апелянта, якою після збору та аналізу послуговувався представник відповідача під час складання процесуальних документів та заяв по суті справи. На думку відповідача, збір доказів та підготовка клопотання про витребування доказів є окремими послугами, оскільки під послугою «збір доказів» мається на увазі використання усіх інших правових механізмів та засобів отримання інформації для надання правової допомоги клієнту за виключенням такого засобу збору доказів як «подання клопотання про витребування доказів». «Підготовка та надсилання заяв та клопотань» є окремим видом послуг, які були надані ОСББ «Довженка, 4,4-А», а також входить до загального комплексу послуг та робіт, що передбачені укладеним договором про надання правничої допомоги і відповідно входять до складу витрат.
Відповідач зазначає, що за домовленістю сторін, відповідачем та адвокатом у додатковій угоді до договору визначено, що вартість правничої допомоги (гонорар) за цим договором встановлюється у фіксованій сумі за супровід цієї справи з моменту укладення цієї додаткової угоди до винесення судом першої інстанції рішення по суті позову, яка складається з основного гонорару та гонорару успіху у конкретно визначеній сумі. Відповідно, на думку відповідача, критика апелянта щодо не зазначення в Акті вартості окремих робіт та кількості витрачених на їх виконання годин є безпідставною. 
Щодо суми гонорару успіху відповідач із посиланням на висновки Верховного Суду зазначає, що включення до судових витрат «гонорару успіху» є цілком обґрунтованим, а подальше його стягнення на користь сторони, вимоги якої були задоволені є повністю законним та справедливим. На переконання відповідача, домовленість ОСББ «Довженка, 4, 4-А» з адвокатом про встановлення гонорару успіху, який сплачується клієнтом виключно у випадку прийняття рішення про відмову у задоволенні позовної заяви у повному обсязі не суперечать імперативним цивільно-правовим нормам чинного законодавства України.
Судове засідання призначене на 20.09.2021 не відбулось, у зв`язку з надходженням повідомлення про замінування будівлі Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою суду від 23.09.2021 повідомлено учасників справи про те, що розгляд справи №916/2419/19 відбудеться 11.10.2021.
Під час судового засідання від 11.10.2021 представник ОСББ «Довженка, 4, 4-А» надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення без змін. 
Повноважний представник АТ "Укртрансгаз" у судове засідання не з`явився. 
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи  на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСББ «Довженка, 4, 4-А» у першій заяві по суті справи, а саме відзиві на позовну заяву зазначило, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно у розмірі 15000 грн. 
03.01.2020 ОСББ «Довженка, 4, 4-А» було надано до суду першої інстанції заяву із доказами щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13  618, 98 грн основного гонорару та 27  237,96 грн гонорару успіху (т.3, а.с. 1-10).
Приймаючи оскаржуване додаткове рішення суд першої інстанції дійшов висновку щодо часткового задоволення заяви ОСББ "Довженка, 4,4-А" та покладення на позивача витрат на правову допомогу у сумі 30 000 грн.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке. 
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Водночас, згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з статтею 74 України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Статтею 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У відповідності до ст. 19 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
Статтею 26 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ст. 27 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”).
Згідно із статтею 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 02.09.2019 (т.3 а.с.4-6), додаткову угоду №1 до договору (т. 3 а.с.7, додаткову угоду №2 до договору (т. 3 а.с.8), акт приймання-передачі наданих послуг від 24.12.2019 (т.3, а.с.9-10), докази сплати правової допомоги (т.3, а.с.17, т.4, а.с.180).
Так, 02.09.2019 між адвокатом Поповим Максимом Миколайовичем (адвокат) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Довженка, 4,4-А" (клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги.
Відповідно до п. 2.1 клієнт, реалізуючи своє право на правову допомогу, передбачене ст. 59 Конституції України, замовляє, а адвокат надає йому професійну правничу допомогу, направлену на реалізацію і захист прав та законних інтересів клієнта.
Пунктом 5.1 договору передбачено, що формою винагороди адвоката за надання ним професійної правничої допомоги клієнту є гонорар.
Відповідно до п. 5.2 сума гонорару погоджується сторонами для кожної окремої справи/доручення, та підлягає сплаті за умовами, погодженими у відповідній додатковій угоді.
Цей договір набуває чинності з дня підписання його сторонами і діє протягом 3 (трьох) років з дати набрання ним чинності. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення чи зміну цього договору після закінчення строку його чинності/ протягом одного місяця/ договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах/ які були передбачені цим договором (п.6.1 договору).
Пунктом 1 додаткової угоди №1 від 10.09.2019р. (т.3, а.с.7) сторони погодили, що клієнт доручає адвокату надання йому професійної правничої допомоги у господарському спорі у справі № 916/2419/19, яка знаходиться у провадженні Господарського суду Одеської області (за позовом АТ "Укртрансгаз" до ОСББ "Довженка, 4,4-А" про повернення безпідставно набутого майна та стягнення грошових коштів у сумі 272379,39 грн.), що включає в себе надання консультацій підготовку усіх процесуальних документів у цій справі, збір доказів, а також участь Адвоката у судових засіданнях у цій справі у якості представника Клієнта.
За домовленістю сторін вартість правничої допомоги (гонорар) за цим договором встановлюється у фіксованій сумі за супровід цієї справи з моменту укладення цієї додаткової угоди до винесення судом першої інстанції рішення по суті позову, яка складається з наступних частин:
- основний гонорар: 13 618, 98 грн, які мають бути сплачені клієнтом не пізніше 3-х місяців з моменту укладення цієї додаткові угоди;
- гонорар успіху: 27 237, 96 грн, які сплачуються клієнтом виключно у випадку прийняття Господарським судом Одеської області рішення у справі №916/2419/19 про відмову АТ "Укртрансгаз" у задоволенні позовної заяви у повному обсязі (п. 2 додаткової угоди).
Пунктом 4 додаткової угоди визначено, що гонорар, передбачений п. 2 цієї додаткової угоди, має бути сплачений клієнтом у повному обсязі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок адвоката у банківській установі.
Додатковою угодою №2 сторони визначили, що з урахуванням того, що клієнт є неприбутковою організацією, сторони домовились, що гонорар успіху, який передбачений п. 2.2. додаткової угоди №1 від 10.09.2019 р. до договору про надання правничої допомоги від 02.09.2019 р., у розмірі 27 237, 96 грн має бути сплачений клієнтом у строк не пізніше 5-ти місяців з моменту укладення цієї додаткової угоди.
У відповідності до акту приймання-передачі послуг від 24.12.2019 адвокатом Поповим Максимом Миколайовичем надано наступні послуги: 
- інтерв`ювання клієнта (проведення першої бесіди з клієнтом щодо судового спору у справі № 916/2419/19, який виник між АТ "Укртрансгаз" та клієнтом);
- вивчення та аналіз наданих клієнтом документів у справі, а саме: позовної заяви АТ “Укртрансгаз” у справі №916/2419/19 з усіма додатками;
- збір доказів та підготовка відзиву на позовну заяву АТ "Укртрансгаз" у справі №916/2419/19;
- участь у судових засіданнях у справі №916/2419/19, які були призначені та відбулись 23.09.2019р., 16.10.2019р., 11.11.2019р., 25.11.2019р., 27.11.2019р., 09.12.2019р., 23.12.2019р.;
- підготовка клопотання про витребування доказів у справі №916/2419/19;
- аналіз відповіді на відзив АТ "Укртрансгаз" та підготовка заперечення на неї у справі 916/2419/19;
- підготовка супровідного листа та надсилання копії відзиву ОСББ "Довженка, 4,4-А" на позовну заяву АТ "Укртрансгаз" у справі №916/2419/19 з додатками та копії заперечень ОСББ "Довженка, 4,4-А" на відповідь на відзив АТ "Укртрансгаз" у справі №916/2419/19 з додатками;
- підготовка заяви про розподіл судових витрат у справі №916/2419/19;
- підготовка та надсилання клопотання про відкладення розгляду справи у справі №916/2419/19;
- вивчення та аналіз письмових пояснень AT "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у справі №916/2419/19;
- підготовка письмових пояснень у справі у справі №916/2419/19.
Наявними матеріалами справи підтверджується, що 26.12.2019 ОСББ "Довженка, 4,4-А" сплачено суму за надання правової допомоги у розмірі 13 618 грн. (т.3 а.с.17). 
Крім того, як вже було зазначено вище, пунктом 2.2 додаткової угоди від 04.12.2019 сторони погодили, що гонорар успіху у сумі 27 237, 96 грн сплачується клієнтом виключно у випадку прийняття Господарським судом Одеської області рішення у справі №916/2419/19 про відмову АТ "Укртрансгаз" у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. 
Так, рішенням Господарського суду Одеської області від 23.12.2019 у задоволенні позову Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довженка, 4,4-А" про зобов`язання повернути майно та стягнення 272 379,62 грн відмовлено.  
09.12.2020 Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Довженка, 4,4-А" сплачено на користь адвоката суму "гонорару успіху" у розмірі 27 237, 96 грн (т.4, а.с.180).
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що відповідачем підтверджено належними та допустимими доказами  понесення судових витрат пов`язаних із наданням правової (правничої) допомоги. 
Відповідно до ч.ч. 4, 5,6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.
Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, апелянт не надав. 
Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта з приводу того, що  опис наданих послуг представника відповідача наведений в Акті приймання-передачі наданих послуг не містить детального опису вартості послуг за їх видами, а зазначене представництво в суді по суті не є самою правничою допомогою, з огляду на таке. 
Розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача а отже є визначеним (аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 та від 20.01.2021 у справі № 357/11023/18).
Так сторонами у п. 1 додаткової угоди №1 від 10.09.2019 погоджено розмір основного гонорару у фіксованому розмірі, а саме 13 618, 98 грн, отже не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником відповідача.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта з приводу того, що дана справа є нескладною та такою, яка не потребує значного обсягу юридичної роботи, оскільки позовна заява АТ "Укртрансгаз" містила дві вимоги, як майнового характеру, про стягнення грошових коштів, так й немайнового характеру, а саме про зобов`язання повернути майно. При цьому, при поданні позовної заяви позивач не звертався до суду з клопотанням про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Крім того,  при поданні касаційної скарги на рішення суду першої інстанції та на постанову суду апеляційної інстанції позивач зазначив, що дана справа становить значний суспільний інтерес, має виняткове значення для АТ "Укртрансгаз" та питання, яке вирішується в межах даної справи, мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 
Судова колегія також враховує, що дана справа перебувала на розгляді трьох судових інстанцій та за результатами розгляду заявлених позовних вимог вирішено відмовити у їх задоволенні, а тому заявлений ОСББ "Довженка, 4,4-А" розмір витрат на правничу допомогу є цілком обґрунтованим, співмірним та  доведеним. 
З приводу заперечень апелянта щодо включеного до складу судових витрат гонорару успіху, колегія суддів зазначає таке. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44). 
Так, наявними матеріалами справи підтверджується, що у додаткові угоді №1 від 10.09.2019 ОСББ "Довженка, 4,4-А" та адвокатом Поповим М.М. погоджено вартість правничої допомоги, у тому числі гонорар успіху: 27 237, 96 грн, який сплачуються клієнтом виключно у випадку прийняття Господарським судом Одеської області рішення у справі №916/2419/19 про відмову АТ "Укртрансгаз" у задоволенні позовної заяви у повному обсязі (п. 2 додаткової угоди).
Наведене спростовує твердження апелянта з приводу того, що відповідачем та адвокатом у договорі від 02.09.2019 не було погоджено такої форми оплати, як гонорар успіху.
Колегія суддів також зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, Господарським судом Одеської області було враховано те, що відповідачем у першій заяві по суті справи, а саме у відзиві на позовну заяву (т.1, а. с. 84-88) зазначено, що він очікує понести судові витрати на правничу допомогу у сумі 15 000 грн, тобто без включення "гонорару успіху".
Обґрунтовуючи незаявлення в орієнтовному розрахунку витрат у вигляді "гонорару успіху", представник відповідача зазначив про вирішення цього питання на загальних зборах ОСББ пізніше складення попереднього розрахунку. Однак, відсутність протоколу загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довженка, 4,4-А" жодним чином не позбавляло можливості представника скласти у повному обсязі  попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікував понести при розгляді даної справи. Водночас, про укладення додаткової угоди та про узгодження суми "гонорару успіху" відповідачем зазначалось під час розгляду справи до прийняття судового рішення, зокрема, в заяві від 27.11.2019.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з огляду на загальні принципи справедливості та верховенства права, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд, виходячи з критеріїв реальності та розумності витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Довженка, 4,4-А" про стягнення судових витрат задовольнити частково та покладення на позивача витрати на правову допомогу у сумі 30 000 грн.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 17.05.2021 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного додаткового рішення без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 17.05.2021 у справі №916/2419/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 18.10.2021.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                Лавриненко Л.В.

Суддя                                                                                Мишкіна М.А.