ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року 
м. Київ

Справа №  917/103/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання:  Гогусь В. О. 

за участю представників сторін:
позивача  - Вовка С. П. (адвоката), 
відповідача  - не з`явилися, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фермерського господарства "Карат"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 (колегія суддів: Тихий П. В. - головуючий, Сіверін В. І., Терещенко О. І.) і рішення Господарського суду Полтавської області від 17.12.2020 (суддя І. Г. Кльопов), у    справі

за позовом Фермерського господарства "Карат"

до Ялосовецької сільської рада Хорольського району Полтавської області

про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ: 

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Фермерське господарство "Карат" (далі - ФГ "Карат") звернулося до суду з позовом до Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області (далі - Сільська рада), в якому просило визнати укладеною між ФГ "Карат" та Сільською радою додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 01.11.2007, зареєстрованого Хорольським виробничим відділом Полтавської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" 19.05.2008 за №   040856300010, на той самий строк (десять років) та на тих самих умовах, що передбачені договором оренди землі, в редакції прохальної частини позовної заяви.

1.2. Обґрунтовуючи позовну заяву, ФГ "Карат" посилалося на те, що відповідно до частини 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі" має право на поновлення договору оренди землі від 01.11.2007, оскільки після закінчення строку дії договору оренди продовжує належно виконувати цей договір, відповідач не надіслав у місячний строк після закінчення договору заперечення у поновленні договору на новий строк. 

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням господарського суду Полтавської області від 17.12.2020, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2021, в позові ФГ "Карат" до Сільської ради відмовлено.

2.2. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив про відсутність підстав вважати, що у позивача виникло право на поновлення договору оренди на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому суди виходили з того, що між сторонами протягом певного часу тривала процедура поновлення договору оренди землі на інших умовах, ніж його було укладено. Орендодавець своїм листом № 02-27/04 від 03.01.2018 до закінчення строку дії договору оренди землі, із дотриманням місячного строку для відповіді, встановленого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", повідомив позивача про відсутність намірів продовжити строк дії договору оренди землі на новий строк.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із рішенням господарського суду Полтавської області від 17.12.2020 та постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2021, ФГ "Карат" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. ФГ "Карат" вважає, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не врахував висновків касаційного суду, викладених у постановах від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц (щодо засад добросовісності учасників цивільних правовідносин); від 23.06.2020 у справі № 922/327/19, від 20.05.2020 у справі №   905/650/19; від 04.06.2019 у справі № 910/9044/18; від 16.05.2019 у справі №   912/1982/17; від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17; від 15.05.2019 у справі №   912/3810/16 (щодо поновлення договору оренди на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця). 

4. Обставини справи, встановлені судами 

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 01.11.2007 між Сільською радою (орендодавець) та Селянським фермерським господарством "Карат" (орендар), яке у подальшому перейменоване на ФГ "Карат", укладено договір оренди землі (далі - договір оренди землі), за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться у с. Червоне на території Ялосовецької сільської ради. Площа орендованої земельної ділянки складає 11,36 га ріллі. 

4.2. Згідно з пунктом 5 договору оренди землі нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 131406,00 грн.

4.3. Земельна ділянка передається за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пункт 15, 16 договору оренди землі).

4.4. Відповідно до пункту 9 договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 173,50 грн за 1 га, що становить 1970,96 грн у рік та становить 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки.

4.5. Пунктом 8 договору оренди землі передбачено, що договір укладено на 10 років. 

4.6. Відповідно до пункту 43 договору оренди землі цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

4.7. 11.05.2007 сторони склали акт з визначенням меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за кадастровим номером 5324888219:19:002:0001. 

4.8. 19.05.2008 договір оренди землі був зареєстрований Хорольським виробничим відділом Полтавської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 040856300010.

4.9. 12.08.2010 сторони підписали угоду про внесення змін до договору №   040856300010 від 19.05.2008 щодо збільшення розміру орендної плати до 423,36   грн за 1 га, що становить 4 809,37 грн у рік та відповідає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 

4.10. Сільська рада листом від 30.11.2017 № 462/02-27 повідомила ФГ "Карат" про відсутність правових підстав для автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, з посиланням на те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання процедури, встановленої статтею 33 Закону України "Про оренду землі", та наявності волевиявлення сторін. 

4.11. 06.12.2017 ФГ "Карат" звернулося до Сільської ради з листом № 32 про поновлення договору оренди земельної ділянки загальною площею 11,36 га кадастровий номер 5324888219:19:002:0001 з додаванням проекту додаткової угоди, який ФГ "Карат" просило розглянути протягом місяця і за результатами розгляду укласти з ФГ "Карат" додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.  До зазначеного листа додавався витяг з Державного земельного кадастру, кадастровий план земельної ділянки, чинний договір оренди землі, статутні документи ФГ "Карат" та довідка про відсутність заборгованості по сплаті орендної плати

4.12. Суди зазначили, що у додатковій угоді до договору оренди пропонувалося збільшення розміру орендної плати з 3% до 10% від нормативної грошової оцінки, що складає 3 815,29 грн за 1 га, становить 43345,16 грн за рік. 

4.13. У подальшому позивач повторно надав відповідачеві додаткову угоду з повним посиланням на договір оренди землі зі зменшеним строком оренди з десяти до семи років. 

4.14. Сільською радою було підготовлено проект рішення двадцять п`ятої сесії сьомого скликання від 27.12.2017 "Про поновлення договору оренди", згідно з яким сільською радою продовжувався строк дії договору оренди земельної ділянки строком на 7 років з орендною платою у 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Проект рішення підписано сільським головою Турчаніновим   С.   С. та скріплено печаткою. 

Проте вказане рішення Сільською радою не прийнято.

4.15. Листом від 03.01.2018 № 02-27/04 сільський голова Турчанінов С. С. повідомив про припинення переважного права ФГ "Карат" на поновлення договору оренди землі з посиланням на те, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки слід вважати 01.11.2007, а не дату його державної реєстрації 19.05.2008.

4.16. Суди зазначили, що у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №   917/108/18 за позовом ФГ "Карат" до Ялосовецької сільської ради про поновлення договору оренди землі на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", зроблено висновок про те, що чинність договору оренди землі від 01.11.2007, набувається, а перебіг строку починається, з моменту державної реєстрації договору, тобто з 19.05.2008.

4.17. Суди встановили, що 14.01.2020 позивач направив відповідачу заяву про укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі". До вказаної заяви додано додаткову угоду підписану зі сторони ФГ "Карат". 

4.18. Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до господарського суду.

5. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

5.1. Ухвалою Верховного Суду від 20.04.2021 відкрито провадження за касаційною скаргою ФГ "Карат" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 і рішення Господарського суду Полтавської області від 17.12.2020 у справі № 917/103/20.    

Ухвалою Верховного Суду від 25.05.2021 зупинено касаційне провадження за касаційною скаргою ФГ "Карат" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 і рішення Господарського суду Полтавської області від 17.12.2020 у справі №       917/103/20 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №       903/1030/19.

31.08.2021 Великою Палатою Верховного Суду у справі №    903/1030/19 ухвалено постанову, яка була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 28.09.2021.

Ухвалою Верховного Суду від 08.10.2021 поновлено касаційне провадження за касаційною скаргою ФГ "Карат" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 і рішення Господарського суду Полтавської області від 17.12.2020 у справі №       917/103/20.

З урахуванням зупинення провадження у справі, Верховний Суд дійшов висновку за можливе розглянути справу № № 917/103/20 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

5.2. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

5.3. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. ФГ "Карат" вважає, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не врахував висновків касаційного суду, викладених у постановах від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц (щодо застосування статті 3 Цивільного кодексу України з огляду на засади добросовісності учасників цивільних правовідносин); від 23.06.2020 у справі № 922/327/19, від 20.05.2020 у справі №   905/650/19; від 04.06.2019 у справі № 910/9044/18; від 16.05.2019 у справі №   912/1982/17; від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17; від 15.05.2019 у справі №   912/3810/16 (щодо поновлення договору оренди на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі"). 

5.4. За змістом пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскарження судових рішень з підстави, передбаченої цим пунктом, може мати місце за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих же норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

5.5. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №   696/1693/15-ц (провадження №   14-737цс19).

5.6. Дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, Верховний Суд зазначає, що обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у цьому випадку підтвердилися, з огляду на наступне.

5.7. Предметом позову у цій справі є матеріально-правові вимоги позивача про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди з посиланням на обставини використання земельної ділянки після закінчення терміну дії договору оренди та відсутність протягом встановленого законом строку заперечень органу місцевого самоврядування щодо поновлення договору оренди землі. Правовою підставою позову зазначено частину 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

5.8. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив про відсутність підстав вважати, що у позивача виникло право на поновлення договору оренди на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому суди виходили з того, що між сторонами протягом певного часу тривала процедура поновлення договору оренди землі на інших умовах, ніж його було укладено. Проте, орендодавець своїм листом № 02-27/04 від 03.01.2018 до закінчення строку дії договору оренди землі, із дотриманням місячного строку для відповіді, встановленого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", повідомив позивача про відсутність намірів продовжити строк дії договору оренди землі на новий строк.

5.9. Колегія суддів не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

5.10. Частиною 3 статті 792 Цивільного кодексу України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). При цьому Законом України "Про оренду землі" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами в зв`язку із передачею її у користування та володіння, в тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

5.11. Частинами 1- 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).  

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. 

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. 

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. 

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.  

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). 

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (частина 8 статті 33 цього Закону). 

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина 9 статті 33 вказаного Закону). 

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (частина 10 статті 33 зазначеного Закону).

5.12. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 у справі №   159/5756/18 за позовом про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки визначила алгоритм дій для орендаря та орендодавця, які відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" мають намір поновити договір оренди землі. 

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, щодо порядку поновлення договору оренди землі. Касаційний суд визначив, що для виникнення підстави для поновлення договору, передбаченої частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", орендар зобов`язаний повідомити орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з надсиланням проєкту додаткової угоди. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення не має самостійного правового значення для вирішення питання про можливість поновлення договору оренди землі на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", якщо орендарем не дотримано процедури, встановленої, зокрема, частиною 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі", а саме не надано до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі проєкт додаткової угоди. 

5.13. У постанові від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19, до розгляду якої було зупинено провадження у цій справі, Велика Палата Верховного Суду не відступила від своїх висновків, викладених у постановах від 22.09.2020 у справах №   313/350/16-ц та №   159/5756/18, щодо порядку поновлення договору оренди землі на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції Закону № 161-XIV). При цьому суд касаційної інстанції уточнив свої висновки, а саме "стаття 33 Закону № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-IX мала назву "Поновлення договору оренди землі", тобто була цілком присвячена процедурам такого поновлення. Проте вони за змістом приписів указаної статті відрізнялися від тих, які пропонують застосувати позивач і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду. Так, згідно з частиною першою цієї статті по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Таке формулювання зазначеного припису у сукупності з назвою статті 33 Закону № 161-XIV й іншими її приписами не підтверджує доводи позивача та висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду про те, що лише частина шоста цієї статті визначала правила поновлення договору оренди землі, які виключали необхідність вчинення активних дій орендарем. Конструкція статті 33 Закону №   161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-IX передбачала можливість поновлення договору оренди землі у порядку реалізації переважного права на укладення цього договору на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (речення перше частини другої статті 33 Закону №   161-XIV). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону). Отже, стаття 33 Закону № 161-XIV прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проєкт додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проєкті додаткової угоди, яку надав орендар".

Поміж тим у зазначеній постанові від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що "незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого із них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачав право оренди та ризикував отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі".

5.14. Колегія суддів також вважає обґрунтованими посилання скаржника на висновки щодо застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі", викладені у постановах Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 910/9044/18 (пункт 35), від 20.05.2020 у справі № 905/650/19 у подібних правовідносинах.

У справі № 910/9044/18, на яку посилається скаржник, предметом позову є вимоги орендаря до орендодавця про визнання договору оренди земельної ділянки на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" поновленим. Позов обґрунтований тим, що позивач після закінчення строку дії договору продовжив користуватись земельною ділянкою та належним чином виконувати обов`язки орендаря, і відповідні заперечення з боку відповідача упродовж одного місяця після закінчення строку дії договору відсутні. Верховний Суд у постанові від 04.06.2019 у справі № 910/9044/18 (пункт 35) визнав обґрунтованими висновки апеляційного суду про те, що лист міської ради "не може бути визнаний саме відмовою орендодавця у поновленні договору або його запереченнями щодо поновлення договору оренди, оскільки лист не містить таких заперечень, а лише містить посилання на те, що лист-повідомлення позивача не підлягає розгляду по суті, тобто звернення позивача не було розглянуто по суті взагалі, що не відповідає положенням чинного законодавства, зокрема частини 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

5.15. У справі № 905/650/19, на яку посилається скаржник, предметом позову є вимоги орендаря до орендодавця, зокрема про визнання поновленим договору оренди землі на той самий строк та на тих самих умовах, які передбачені договором з протоколом розбіжностей, вважаючи укладеною додаткову угоду про поновлення договору на той самий строк, на тих самих умовах, в редакції, викладеній в позовній заяві. Позов обґрунтований тим, що позивач звертався до відповідача в терміни, передбачені умовами договору із заявою про намір подовжити дію договору із наданням проекту додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, проте відповідач не вчинив заходів щодо узгодження умов договору та не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення дії договору оренди землі. Постановою Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19 залишено без змін судові рішення з посиланням на те, що "як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, Позивачем належно виконано обов`язок за договором оренди землі від 27.03.2014 щодо своєчасного звернення до Відповідача з відповідним листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі з наданням проекту додаткової угоди про поновлення строку дії цього договору, проте, вирішення Відповідачем питання про припинення договору оренди землі відбулося шляхом прийняття рішення від 22.02.2019 про припинення договору оренди землі до закінчення строку дії договору у спосіб, який не передбачений Законом України "Про оренду землі", а саме, рішення не містить належного обґрунтування його прийняття (пункти 28, 35, 36 договору), чим порушується право Позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, тому колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення вимоги Позивача про скасування рішення Відповідача №50/VІІ-92 від 22.02.2019".

5.16. У справах № 905/650/19, № 912/1984/17, № 912/3810/16, на які посилається скаржник, предметом позовів є вимоги орендаря до орендодавця про визнання поновленим договору оренди землі відповідно до вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі". У постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №   905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі №   912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин. Суд зауважував, що оскільки відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, задекларувавши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у даних спірних правовідносинах є орендар. Тому у разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" обов`язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення, поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною. 

5.17. Наведені у пунктах 5.12- 5.14 цієї постанови висновки, на які послався скаржник, не були враховані судами під час вирішення цього спору, а тому доводи скаржника, які стали підставою для відкриття касаційного провадження підтвердилися, з огляду на таке. 

Суди констатували, що строк дії договору оренди встановлено до 19.05.2018, ФГ "Карат" звернулося  06.12.2017 до Ялосовецької сільської ради з листом-повідомленням про поновлення договору оренди, тобто своєчасно до закінчення строку дії договору  оренди, надавши проект додаткової угоди. Проте рішення з питання поновлення чи не поновлення договору оренди 27.12.2017 сесією Ялосовецької сільської ради прийнято не було. 

Натомість сільський голова Турчанінов С. С. листом від 03.01.2018 № 02-27/04  надіслав роз`яснення, чому не прийнято рішення з питання поновлення договору оренди, зокрема, зазначив, що оскільки моментом укладання договору оренди є 01.11.2007, а не дата його державної реєстрації - 19.05.2008, то ФГ "Карат" втратило переважне право на поновлення договору оренди. 

5.18. Таким чином, наявність проєкту рішення сільської ради від 27.12.2017 "Про поновлення договору оренди" без подальшого його прийняття на пленарному засіданні та лист голови Ялосовецької сільської ради від 03.01.2018 свідчили про відсутність підстав для поновлення договору оренди в порядку, передбаченому частинами 1- 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (на змінених умовах). Подібний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 917/1549/18.

5.19. Водночас за висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду  від 22.09.2020 у справі №   159/5756/18, факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення має самостійне правове значення для вирішення питання про можливість поновлення договору оренди землі на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", якщо орендар дотримався процедури, встановленої, зокрема, частиною 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі", а саме надав до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі проєкт додаткової угоди. 

5.20. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі №    903/1030/19, до якої зупинявся розгляд цієї справи, сформовано такий правовий висновок:

"Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону № 161-XIV. Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше".

Зазначена правова позиція Великої Палати Верховного Суду підтвердила раніше висловлені висновки Верховного Суду щодо застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній до 15.07.2020), зокрема щодо виникнення у орендаря права на поновлення договору оренди землі на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у відповідній редакції у випадку порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі у відповідь на лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди.

5.21. У частині 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За змістом статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26, статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Частинами 1, 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. 

У цій справі суди встановили, що будь-якого рішення щодо звернення позивача з заявою про поновлення договору оренди Радою у встановленому законом порядку не приймалося.

5.22. Крім того, як установили суди позивач після закінчення строку дії договору (19.05.2018) заперечень протягом місяця у поновленні договору оренди від відповідача не отримував, продовжує належним чином користуватися орендованою земельною ділянкою та виконує обов`язки землекористувача за спірним договором (сплачує орендну плату). 

Ураховуючи обставини своєчасного звернення позивача до відповідача з заявою про поновлення договору оренди, надання ним проєкту додаткової угоди, відсутність рішення  відповідача з питання щодо поновлення чи відмови у поновленні договору оренди після закінчення строку його дії, продовження використання земельною ділянкою зі сплатою орендної плати та добросовісність орендаря, а також відсутність заперечення орендодавця протягом місяця після закінчення строку дії договору, колегія  суддів вважає, що суди невірно застосували частину 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки за наведених обставин наявні підстави для задоволення вимог позивача про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди. 

6. Висновки Верховного Суду

6.1.   За змістом частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.2. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 308 цього Кодексу суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд. 

У разі, коли за результатами перевірки судом касаційної інстанції буде встановлено, що фактичні обставини, які входять до предмета доказування у цій справі, з`ясовані судом першої або апеляційної інстанції з достатньою повнотою, однак допущено помилки у застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим, висновки суду першої та апеляційної інстанції не відповідають цим обставинам, суд касаційної інстанції приймає нове рішення.

6.3. Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права (частина 1 статті 311 Господарського процесуального кодексу України).

6.4. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у контексті спірних правовідносин та з урахуванням системного аналізу змісту положень статті 19 Конституції України, статті 3 Цивільного кодексу України, статті 33 Закону України "Про оренду землі", статей 10, 25, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та статті 12 Земельного кодексу України суди дійшли неправильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, тому постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 та  рішення Господарського суду Полтавської області від 17.12.2020 у справі №   917/103/20 необхідно скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов ФГ "Карат" до Ялосовецької сільської ради про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі задовольнити. 
 
7. Судові витрати

7.1. Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

7.2. За змістом пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

7.3. Зважаючи на висновок колегії суддів касаційної інстанції про скасування оскаржуваних судових рішень та задоволення позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору за подання позовної заяви, подання апеляційної скарги та у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, належить покласти на відповідача. 

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фермерського господарства "Карат" задовольнити.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 та  рішення Господарського суду Полтавської області від 17.12.2020 у справі №   917/103/20 скасувати, ухвалити нове рішення.  

3. Позов Фермерського господарства "Карат" до Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі задовольнити. 

Визнати укладеною між Фермерським господарством "Карат" та Ялосовецькою сільською радою Хорольського району Полтавської області додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 01.11.2007, зареєстрованого Хорольським виробничим відділом Полтавської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" 19.05.2008 за №   040856300010, на той самий строк (десять років) та на тих самих умовах, що передбачені договором оренди землі, в наступній редакції: 
ДОДАТКОВА УГОДА
про поновлення договору оренди землі від 01.11.2007р.
(зареєстрований 19.05.2009р. №040856300010)

с. Ялосовецьке Хорольського району Полтавської області    "____"_________2020 року

Ялосовецька сільська рада Хорольського району Полтавської області, в особі сільського голови, іменована в подальшому "ОРЕНДОДАВЕЦЬ", з однієї сторони, та Фермерське господарство "Карат", в особі голови Крата Олександра Миколайовича, який діє на підставі Статуту, іменований в подальшому "ОРЕНДАР", з другої сторони згідно зі статтями 30, 33 Закону України "Про оренду землі", пункт 8 договору оренди землі, за домовленістю сторін, уклали додаткову угоду про таке:
1. Поновити (продовжити) строк дії договору оренди землі від 01.11.2007, зареєстрованого Хорольським виробничим відділом Полтавської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" 19 травня 2008 року № 40856300008, укладеного між Фермерським господарством "Карат" та Ялосовецькою сільською радою Хорольського району Полтавської області, відносно земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 11,36 га ріллі (кадастровий номер 5324888219:19:002:0001), розташованої у с. Червоне на території Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області, строком на 10 (десять) років.
2. Всі інші умови договору оренди землі від 01.11.2007 року, зареєстрованого Хорольським виробничим відділом Полтавської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" 19 травня 2008 року № 040856300010, не обумовлені цією угодою, залишаються без змін.
3. Ця додаткова угода набирає чинності з моменту укладення.
4. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди землі, складена у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких зберігається в Орендодавця, другий зберігається в Орендаря.

Підписи сторін
Орендодавець                                                                                Орендар
Ялосовецька сільська рада                              Фермерське господарство "Карат"
Хорольського району                                        Ідентифікаційний код 31004309
Полтавської області                                        п/р НОМЕР_1 
Ідентифікаційний код 22535612                              Полтавське ГРУ АТ КБ "Приватбанк",
вул. Центральна, буд. 2,                                        МФО 331401
с. Ялосовецьке, Хорольський район,                    вул. Центральна, буд.133,
Полтавська область, 37862                              с. Ялосовецьке, Хорольський район,
тел.(0536) 296-342                                                  Полтавська область, 37862
                                                                      Тел. (050)695-58-11

Сільський голова_______________                              Голова ФГ "Карат"______ О. М. Крат

4. Стягнути з Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області на користь Фермерського господарства "Карат" 2102,00 (дві тисячі сто дві) грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви,  3153,00 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та 4 204,00 (чотири тисячі двісті чотири) грн витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги. 

5. Господарському суду Полтавської області видати накази 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             Н. О. Багай

Судді                                                                                                          Т. Б. Дроботова 

                                                                                                                    Ю. Я. Чумак