ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/10838/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О.    В. - головуючий, Волковицька Н.    О., Могил    С.    К.
за участю секретаря судового засідання - Мазуренко М.    В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Громадської організації "Всеукраїнська антикорупційна палата"
на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 (суддя Підченко    Ю.    О.)  
і постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 (головуючий суддя Попікова О. В., судді Євсіков О. О., Корсак В. А.) 
у справі № 910/10838/20
за позовом Громадської організації "Всеукраїнська антикорупційна палата"   
до 1) Консорціуму "Блек Сі Консорціум" і 2) Управління з будівництва, ремонту та реконструкції Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради  
про визнання недійсним договору про закупівлю робіт
(у судове засідання з`явилися представники: позивача - Буцко О. В., відповідача-1 - Сидорова І. М., відповідача-2 - Мовчан М. В.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          Громадська організація "Всеукраїнська антикорупційна палата" (далі - позивач, ГО "Всеукраїнська антикорупційна палата") звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Консорціуму "Блек Сі Консорціум" (далі - відповідач-1, Консорціум) та Управління з будівництва, ремонту та реконструкції Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (далі - відповідач-2, Управління) про визнання недійсним договору про закупівлю робіт за державні кошти від 26.06.2020 № 06-26, укладеного між відповідачами.
2.          В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що договір про закупівлю робіт з нового будівництва магістралі загальноміського значення за державні кошти (із змінами, внесеними на підставі додаткової угоди №1) укладено за відсутності відповідної ліцензії, яка вимагається законодавством, що згідно з нормами статті 227 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) тягне за собою визнання цього договору недійсним в судовому порядку.
3.          ГО "Всеукраїнська антикорупційна палата", яка не є стороною укладеного договору, звертаючись з позовом у цій справі вважає, що укладення за результатами процедури відкритих торгів договору про закупівлю робіт, виконання яких фінансуватиметься за рахунок коштів місцевого бюджету, всупереч діючому законодавству порушує законний інтерес територіальної громади міста Харкова та членів громади, який полягає у праві вимагати дотримання принципів ефективності при проведенні закупівель та об`єктивної й неупередженої оцінки тендерних пропозицій при публічних закупівлях для забезпечення потреб територіальної громади. Крім того, внаслідок укладення оспорюваного договору з суб`єктом, який не має права виконувати роботи за таким договором через відсутність ліцензії, було порушено інтерес територіальної громади міста Харкова та членів громади у виконанні якісних робіт з будівництва вулиць і доріг міста та у забезпеченні стану вулиць і доріг міста відповідно до діючих норм, а також було порушено інтерес стосовно забезпечення раціонального та ефективного використання коштів бюджету м. Харкова.
Короткий зміст судових рішень
4.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021, у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
5.          Рішення господарського суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що ГО "Всеукраїнська антикорупційна палата" не довело наявності підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, та позивачем не доведено порушення відповідачами його прав чи охоронюваних законом інтересів, як заінтересованої особи, під час укладення спірного правочину, відповідно до вимог чинного законодавства України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6.          ГО "Всеукраїнська антикорупційна палата" подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення і постанову в справі №    910/10838/20, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)
7.          Скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 2 частини першої статті 21 Закону України "Про громадські об`єднання" в сукупності з частиною першою статті 9 Закону України "Про публічні закупівлі" та не погоджується з висновками судів про те, що позивачем не надано доказів звернення до суду з метою захисту прав та інтересів громадян, колективів або груп людей, чиї права були б порушені внаслідок прийняття оспорюваного правочину.
8.          Також скаржник посилається на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах у справах №    3-1085гс15, №    6-605цс16, №    907/576/17, №    390/34/17, №    43/122, №    909/548/16, №    134/18/13-ц, №    810/3214/18,, №    369/1923/15ц, №    346/2946/16-ц, №    924/831/17, №    910/8357/18, №    815/219/17, №    922/2513/17, №    910/18036/17, №    917/1307/18, №    902/761/18, №    917/2101/17, №    129/1033/13-ц.
Позиція інших учасників справи
9.          Консорціум подав відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вказує на законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення і постанову - без змін.
10.          01.09.2021 Управління, з пропуском встановленого ухвалою Верховного Суду від 30.07.2021 строку, подало відзив на касаційну скаргу, який надійшов до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 06.09.2021. У наведеному відзиві міститься клопотання про поновлення строку на подання відзиву, яке обґрунтоване відсутністю юристів в Управлінні.
11.          З огляду на приписи частини другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а також те, що відповідна заява не була подана відповідачем-2 до закінчення встановленого ухвалою від 30.07.2021 строку, у Суду відсутні підстави для задоволення цієї заяви.
12.          Також Суд не приймає до уваги посилання відповідача-2 на приписи частини четвертої статті 119 ГПК України, оскільки положення цієї норми процесуального закону встановлюють порядок поновлення процесуального строку, встановленого законом.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
13.          17.04.2020 Управління (як замовник) на веб-порталі Уповноваженого органу за посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-04-17-011204-b оприлюднило оголошення про проведення процедури закупівлі (відкритих торгів) за кодом ДК 021:2015:45233000-9 (Будівництво, влаштування фундаменту та покриття шосе, доріг) Нове будівництво магістралі загальноміського значення на ділянці від вул.    Мойсеївської до метромосту у м. Харкові (ідентифікатор закупівлі UA-2020-04-17-011204- b).
14.          01.06.2020 розпочався електронний аукціон. Автоматично електронною системою закупівель відразу після закінчення електронного аукціону відбулося розкриття тендерних пропозицій. За результатами оцінки тендерних пропозицій визначено найбільш економічно вигідною тендерною пропозицію учасника - Консорціуму, пропозиція якого становила 96    154    500,00 грн.
15.          09.06.2020 замовником визначено переможця торгів на закупівлю робіт з нового будівництва магістралі загальноміського значення на ділянці від вул. Мойсеївської до метромосту у м. Харкові - Консорціум (протоколу засідання тендерного комітету Управління № 15/4 від 09.06.2020) та оприлюднено повідомлення про намір укласти договір з учасником - переможцем процедури закупівлі.
16.          26.06.2020 Управління оприлюднило на веб-порталі Уповноваженого органу договір про закупівлю разом з додатками до нього, а саме - договір про закупівлю робіт за державні кошти № 06-26 від 26.06.2020, укладений між Управлінням та Консорціумом, та додатки до цього договору: договірна ціна на 2020-2021 рік; договірна ціна на 2021; календарний графік виконання робіт. 
17.          Того ж дня, 26.06.2020 Управління оприлюднило на веб-порталі уповноваженого органу додаткову угоду № 1 від 26.06.2020 до договору про закупівлю робіт за державні кошти № 06-26 від 26.06.2020, згідно з якою ціну договору було зменшено на 17    121    984,00 грн та відкореговано календарний графік виконання робіт.
18.          За умов п. 1.1. договору, підрядник зобов`язується у 2020-2021 роках виконати роботи з нового будівництва магістралі загальноміського значення на ділянці від вул. Мойсеївської до метромосту у м. Харкові (згідно з ДК 021:2015:45233000-9 - Будівництво, влаштування фундаменту та покриття шосе, доріг) відповідно до проєктно-кошторисної документації та тендерної документації, а замовник - прийняти ці роботи та оплатити їх. Найменування робіт - Нове будівництво магістралі загальноміського значення на ділянці від вул. Мойсеївської до метромосту у м. Харкові.
19.          Звертаючись з позовом у цій справі, ГО "Всеукраїнська антикорупційна палата" вказує, що у відповідності з до п. 1.1. її Статуту, Організація є добровільним неприбутковим, неполітичним громадським об`єднанням громадян України, громадян інших держав, осіб без громадянства, осіб, які перебувають в Україні на законних підставах, що створена на основі єдності інтересів, на засадах добровільності та рівноправності, для здійснення та з метою задоволення і захисту прав і свобод, задоволення та захисту суспільних інтересів, зокрема соціальних, економічних інтересів, інтересів у сфері публічних закупівель та у сфері публічних фінансів, зокрема інтересів щодо дотримання законності у зазначених сферах, а також творчих, вікових, спортивних, національно-культурних та інших інтересів.
Пунктом 1.3. Статуту визначено, що Організація має право від свого імені бути позивачем та відповідачем у судах згідно законодавства.
Основною метою діяльності Організації, визначеною у п. 2.1. Статуту, є сприяння органам державної влади та місцевого самоврядування в проведенні антикорупційного процесу, здійснення програм та заходів, спрямованих на розвиток громадянського суспільства в Україні, сприяння забезпеченню прозорості діяльності всіх гілок влади України та відповідальності влади перед народом, сприяння поновленню довіри суспільства до органів державної влади та місцевого самоврядування в Україні через здійснення громадського контролю за утворенням, формуванням і діяльністю органів державної влади та органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, сприяння здійсненню та захист інтересів та прав членів Організації, громадськості, територіальної громади у сфері публічних закупівель та у сфері публічних фінансів.
Згідно з пп. 2 п. 2.5. Статуту для досягнення статутних цілей Організація відповідно до чинного законодавства має право зокрема звертатись у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами, а також подавати позови до суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
20.          Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).
Щодо суті касаційної скарги
21.          Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1)          якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)          якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)          якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)          якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
22.          Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі, яка переглядається, скаржник визначив пункти 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України.
23.          Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).
При цьому, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де аналогічними (тотожними, аналогічними, подібними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №    910/5394/15-г; постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №    2-3007/11; постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі №    372/4583/14-ц).
Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
24.          Предметом розгляду у цій справі є наявність порушення охоронюваних законом прав та інтересів позивача, а також підстав для визнання спірного договору недійсним.
25.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що: (1) позивач належним чином, з наданням відповідних доказів, не обґрунтував, яким чином порушені його особисті немайнові або майнові права та інтереси чи територіальної громади міста Харкова внаслідок укладення спірного правочину; позивач не надав доказів звернення до суду з метою захисту прав та інтересів громадян, колективів або груп людей, чиї права були б порушені внаслідок прийняття оспорюваного правочину; (2) наведені позивачем в обґрунтування позову обставини (зокрема про те, що внаслідок укладення оспорюваного договору з суб`єктом, який не має права виконувати роботи за таким договором через відсутність ліцензії, було порушено інтерес територіальної громади міста Харкова та членів громади у виконанні якісних робіт з будівництва вулиць і доріг міста та у забезпеченні стану вулиць і доріг міста відповідно до діючих норм, а також було порушено інтерес стосовно забезпечення раціонального та ефективного використання коштів бюджету міста Харкова) відсутні (оскільки, виконання визначених спірним договором робіт станом на дату його укладання не потребувало ліцензії (на момент укладення відповідачами спірного договору та на час вирішення спору в суді законодавством не встановлений порядок ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури; на дату проведення аукціону та на час укладення спірного договору Кабінетом Міністрів України не було встановлено жодного виду робіт з будівництва об`єктів, які б підлягали ліцензуванню відповідно до вимог Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності") і доказів протилежного позивач не надав.
26.          Позивач не погоджується з висновками судів та в частині висновків щодо ліцензування господарської діяльності з будівництва посилається на застосування судами приписів частини першої статті 37-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" без врахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №    3-1085гс15, зокрема стосовно дії нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України).
27.          Висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності затвердженого в установленому законодавством порядку переліку видів робіт із провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, які б підлягали ліцензуванню, невстановлення порядку ліцензування такої діяльності не стосуються питання застосування наведеної скаржником норми Закону в часі, а висновки Верховного Суду України щодо питання застосування приписів частини першої статті 58 Конституції України стосувалися вимог про відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, що свідчить про неподібність правовідносин у справі №    911/4212/14 (3-1085гс15) і у справі №    910/10838/20.
28.          Посилання скаржника у касаційній скарзі на висновки Верховного Суду України, викладеній у постанові від 25.05.2016 у справі №    6-605цс16, Суд не приймає до уваги, оскільки спір у наведеній справі виник у зв`язку з вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, переданої в іпотеку, яка була відчужена банком у період дії заборони, накладеної в іншій справі, що свідчить про неподібність правовідносин у наведеній справі та у справі, яка переглядається.
29.          Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
30.          Скаржник, посилаючись на приписи пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначає про помилкове врахування судом апеляційної інстанції висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17, від 04.06.2020 у справі №    916/1411/19, щодо ефективного способу захисту прав чи інтересів.
31.          Суд зазначає, що обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник повинен навести норму права, яку він вважає суд апеляційної інстанції застосував невірно, а також навести висновок, викладений у постанові Верховного Суду в подібних правовідносинах, щодо інакшого застосування цієї норми права та який не був врахований судом апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення.
32.          Разом з тим, у цій частині касаційної скарги скаржник вказує на помилкове посилання суду апеляційної інстанції на загальні висновки Великої Палати Верховного Суду щодо ефективного способу захисту, вказуючи при цьому на неподібність правовідносин у цих справах з правовідносинами у справі, яка переглядається, що не свідчить про належне обґрунтування скаржником підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, а отже в цій частині доводи касаційної скарги не приймаються до уваги. Крім цього, посилання на постанову Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №    916/1411/19 в оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції відсутнє.
33.          Скаржник зазначає, що суди не врахували висновки щодо застосування принципів справедливості, добросовісності і розумності, викладені у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №    907/576/17, від 10.04.2019 у справі №    390/34/17, від 28.01.2020 у справі №    43/122.
34.          При цьому, в цій частині скаржник цитує приписи статей 2, 13, 14, 42 ГПК України, зазначає про принципи змагальності та рівності сторін та не обґрунтовує в чому полягає порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій, які норми права були застосовані неправильно, без врахування висновків (яких саме) Верховного Суду, викладених у наведених скаржником постановах.
35.          Аналогічне стосується і посилань скаржника на постанови Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №    909/548/16 і від 03.10.2018 у справі №    134/18/13-ц, від 24.12.2019 у справі №    810/3214/18. Скаржник цитує норми процесуального, матеріального права, рішення Європейського суду з прав людини щодо процесуальної рівності сторін, справедливого судового розгляду, принципу верховенства права, проте не зазначає які саме висновки, викладені у цих постановах не були враховані судом апеляційної інстанції під час розгляду справи. Вказані постанови, разом з тим, містять висновки щодо необхідності належного повідомлення сторін про розгляд справи у відповідності з вимогами процесуального закону, проте касаційна скарга позивача не обґрунтована порушенням норм процесуального права з підстав неналежного повідомлення учасників про розгляд справи.
36.          У касаційній скарзі скаржник зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, які полягають у відмові представнику апелянта (позивача) у відкладенні розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи, оскільки останній вказував, що на адресу ГО "Всеукраїнська антикорупційна палата" не надходили відзиви відповідачів на апеляційну скаргу.
37.          Як вбачається з матеріалів справи та тексту оскаржуваної постанови, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГО "Всеукраїнська антикорупційна палата" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2021, розгляд справи призначено на 19.04.2021.
38.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 у зв`язку з нез`явленням представника позивача в судове засідання відкладено розгляд справи на 17.05.2021.
39.          19.04.2021 від представника позивача до суду апеляційної інстанції надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи №910/10838/20, позитивна резолюція судді на якій була проставлена в той же день: "Надати справу для ознайомлення".
40.          Протягом майже місяця після надходження вказаної заяви представника позивача та до наступного засідання, яке мало місце 17.05.2021, представник позивача не скористалась своїм правом ознайомитися з матеріалами справи №910/10838/20 в суді апеляційної інстанції. 
41.          17.05.2021 присутні у судовому засіданні представники позивача заявили усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу для ознайомлення з матеріалами справи №910/10838/20, зокрема, з відзивами на апеляційну скаргу.
42.          Суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні усного клопотання представників позивача, з огляду на те, що: по-перше, представник позивача майже місяць назад подав клопотання про надання можливості ознайомитися із матеріалами справи, проте, не скористався своїм правом на ознайомлення, при цьому, не навів жодних причин, що завадили йому це зробити протягом тривалого часу; по-друге, як вбачається із наданих представниками позивача ордерів на представництво інтересів позивача у Північному апеляційному господарському суді, представники уповноважені представляти інтереси позивача на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги від 31.03.2021, тобто, з дати набуття представниками повноважень на представництво інтересів позивача в апеляційному господарському суді пройшло більше ніж півтора місяці, протягом яких представники не скористалися своїм правом ознайомитися з матеріалами справи; по-третє, до відзивів на апеляційну скаргу долучені докази їх направлення іншим учасникам справи на адреси, вказані в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; по-четверте, згідно з ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, тобто, суд апеляційної інстанції обмежений певним строком розгляду апеляційної скарги і який (строк) спливає 22.05.2021, клопотань про його продовження від представників позивача чи інших осіб у справі не надходило.
43.          За таких обставин суд апеляційної інстанції розглянув клопотання позивача про відкладення розгляду справи і відмовив у його задоволенні з наведенням відповідних мотивів. Зокрема, суд дослідив, що подані відповідачами відзиви містять докази направлення їх копій позивачу на належну адресу, а доводи позивача щодо необхідності відкладення розгляду справи для можливості ознайомитися з відзивами, за умови, що відповідною можливістю позивач не скористався під час апеляційного розгляду справи, є необґрунтованими та не свідчать про наявність підстав для відкладення розгляду справи.
44.          В касаційній скарзі позивач наполягає на тому, що в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи, з яких би вбачалося вручення позивачу відзивів відповідачів на апеляційну скаргу. 
45.          Вказані доводи позивача ґрунтуються на власному тлумаченні на свою користь норм процесуального закону. 
46.          Відповідно до частини четвертої статті 263 ГПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
47.          Апеляційний господарський суд встановив, що подані відповідачами відзиви на апеляційну скаргу містять докази їх направлення іншим учасникам справи на адреси, вказані в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
48.          Згідно з частинами першою - четвертою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
49.          Відповідно до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
50.          Згідно з пунктом 7 частини першої статті 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.
51.          Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
52.          Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії", заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany)).
Окрім того, у контексті можливості реалізації скаржником своїх процесуальних прав суд звертається до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine) від 03.04.2008, №3236/03, §41), згідно з яким сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.
53.          Відхиляючи клопотання про відкладення розгляду справи суд апеляційної інстанції, зокрема, вказав як на те, що позивачу було надано можливість для ознайомлення з матеріалами справи, якою останній не скористався протягом майже півтора місяця, так і на те, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 273 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції спливає 22.05.2021 і клопотань про його продовження від представників позивача чи інших учасників справи не надходило.
54.          При цьому про наявність обставин, визначених частиною другою статті 216 ГПК України, за яких суд не міг вирішити справу в судовому засіданні 17.05.2021 та які не були враховані судом апеляційної інстанції скаржник не зазначає.
55.          Таким чином, посилання скаржника на порушення судом норм статей 42, частини другої статті 216 (в цій частині скаржник цитує приписи частини другої статті 216 ГПК України, проте посилається на частину першу цієї статті), частин першої, другої статті 236 ГПК України, а також на постанови у справах №    909/548/16, №    134/18/13-ц, №    810/3214/18 містять декларативний характер, оскільки скаржник не обґрунтував, у чому саме полягає порушення вказаних норм права, а також які саме висновки Верховного Суду, викладені у наведених постановах, не були враховані судом апеляційної інстанції під час застосування цих норм права.
56.          Суд також не приймає до уваги посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №    369/1923/15-ц, від 26.09.2018 у справі №    346/2946/16-ц, оскільки вказані постанови не містять висновків щодо застосування норм процесуального права, на які посилається позивач. Разом з тим, висновки суду касаційної інстанції щодо права на справедливий судовий розгляд (про що зазначає скаржник у касаційній скарзі) стосуються недослідження судами обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, в зв`язку з чим наведені справи направлені на новий розгляд.
57.          Суд не приймає до уваги посилання скаржника на приписи п.3 ч.3 ст. 310 ГПК України, оскільки воно містить декларативний характер і не обґрунтоване наявністю обставин для скасування судових рішень з передбачених цією нормою закону підстав.
58.          Окрім того, ГО "Всеукраїнська антикорупційна палата", звертаючись з позовом у цій справі вважає, що укладення за результатами процедури відкритих торгів договору про закупівлю робіт, виконання яких фінансуватиметься за рахунок коштів місцевого бюджету, всупереч діючому законодавству порушує законний інтерес територіальної громади міста Харкова та членів громади (пункт 3 цієї постанови). 
59.          Позивач зазначає, що питання публічних закупівель становлять суспільний інтерес, а члени ГО "Всеукраїнська антикорупційна палата" є членами територіальної громади міста Харкова. Порушення законних прав та спільних інтересів територіальної громади неминуче призводить до порушення прав кожного члена такої громади, відтак, члени територіальної громади мають право на судовий захист своїх спільних прав.
60.          Суди попередніх інстанцій у цій справі, дослідивши долучені сторонами до матеріалів докази, з урахуванням доводів і заперечень учасників справи, а також з урахуванням визначених процесуальним законом стандартів доказування, керуючись статтями 203, 204, 215 ЦК України, частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України, встановивши відсутність обставин для визнання спірного правочину недійсним (пункти 5, 25 цієї постанови) дійшли висновку, що позивач належним чином, з наданням відповідних доказів, не обґрунтував, яким чином порушені особисті немайнові або майнові права та інтереси ГО "Всеукраїнська антикорупційна палата" чи територіальної громади міста Харкова внаслідок укладення спірного правочину; не надав доказів звернення до суду з метою захисту прав та інтересів громадян, колективів або груп людей, чиї права були б порушені внаслідок укладення оспорюваного правочину.
61.          Вказані висновки концептуально узгоджуються з правовою позицією об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 16.10.2020 у справі №    910/12787/17, щодо обов`язку особи, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено, про що слушно зазначає Консорціум у своєму відзиві.
62.          Скаржник не погоджується з наведеними висновками судів попередніх інстанцій і посилається в цій частині на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.09.2019 у справі №    924/831/17, від 28.11.2019 у справі №    910/8357/18, від 14.03.2018 у справі №    815/219/17, від 06.07.2018 у справі №    922/2513/17.
63.          Суд зазначає, що у наведених постановах Верховний Суд здійснював касаційний перегляд справ, предметом та підставами спору в яких є вимоги про: зобов`язання включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторську вимогу щодо відшкодування вартості загальної площі виділених позивачем йому в борг квартир (справа №    924/831/17); про визнання недійсним правочину, обґрунтований з посиланнями на приписи статті 234 ЦК України, тим, що внаслідок його укладення ціленаправлено створено штучну кредиторську заборгованість у обсязі, достатньому для реалізації процедури фіктивного банкрутства, з метою подальшого ухилення від виконання кредитних зобов`язань перед позивачем зі сплати кредитних коштів (справа №    910/8357/18); про визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлові приміщення, позивачем за якими є об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку (справа №    815/219/17); про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища (справа №    922/2513/17).
64.          Водночас, як уже зазначалося вище, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. 
65.          Ураховуючи підстави і предмет заявлених позовних вимог, суб`єктний склад і матеріально-правове регулювання правовідносин у наведених скаржником справах і у цій справі, яка переглядається, відсутні підстави стверджувати про подібність правовідносин. Касаційна скарга також не містить доводів щодо подібності правовідносин цих справ. 
66.          За таких обставин підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України в цій частині скаржником не підтверджена.
67.          Стосовно доводів скаржника, викладених у пункті 7 цієї постанови, Суд зазначає, що в оскаржуваних судових рішеннях відсутній висновок про те, що у позивача відсутнє право на звернення до суду з позовом, пов`язаним з публічними закупівлями. Суди відмовили у задоволенні позовних вимог через недоведення позивачем наявності його порушеного права чи інтересу оскаржуваним правочином. Наведене свідчить про відсутність у Верховного Суду підстав для формування відповідного висновку в цій справі.
68.          Також, посилаючись на приписи пунктів 1, 2 частини третьої статті 2, частин першої, другої статі 13, частину першу статті 73, статтю 86, частини першу, п`яту статті 236 ГПК України, скаржник вказує на недотримання вказаних норм законодавства судами.
69.          Позивач цитує висновки Верховного Суду про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (скаржник в цій частині вказує постанови Верховний Суд від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №    917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №    902/761/18, від 04.12.2019 у справі №    917/2101/17, від 18.03.2020 у справі №    129/1033/13-ц).
70.          У цій частині скаржник посилається на неналежне дослідження судами тієї обставини, що в матеріалах справи відсутня ліцензія відповідача-1 на здійснення відповідних будівельних робіт за договором.
71.          Такі доводи за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і обставин у тому контексті, який на думку заявника свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Проте такі аргументи належним чином перевірені судами попередніх інстанцій та спростовані під час розгляду справи з урахуванням встановлених конкретних обставин.
72.          Окрім того, такі доводи є намаганням скаржника надати судом касаційної інстанції оцінки підставам недійсності оспорюваного правочину, на які посилається ГО "Всеукраїнська антикорупційна палата" у позовній заяві. Разом з тим, за висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі №    910/12787/17 (на яку посилається відповідач-1 у відзиві), установлені судами обставини щодо відсутності порушених прав і законних інтересів позивача оскаржуваним правочином є самостійною і достатньою підставою для відмови в позові.
73.          Доводи касаційної скарги наведених висновків не спростовують. Окрім того, інші доводи касаційної скарги (зокрема, щодо відсутності у відповідача-1 як переможця торгів відповідної ліцензії) не обґрунтовані належним чином підставами касаційного оскарження, передбаченими п.п. 1-4 ч.2 ст. 287 ГПК України, а посилання скаржника на приписи п. 2 ч.1 ст. 287 ГПК України взагалі носять декларативний характер, оскільки скаржник в касаційній скарзі не зазначає ні висновок Верховного Суду від якого хоче відступити, ні мотиви необхідності такого відступлення. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
74.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
75.          Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).
76.          Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування оскаржуваних судових рішень у справі.
77.          За таких обставин, касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувані постанову апеляційного господарських суду і рішення суду першої інстанції - без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.
Розподіл судових витрат
78.          Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати необхідно покласти на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Громадської організації "Всеукраїнська антикорупційна палата" залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 і рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 у справі №    910/10838/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О.    В.    Случ 

Судді                                                                                          Н.    О.    Волковицька

                                                                                          С.    К.    Могил