Справа № 944/525/20                                Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М. 
Провадження № 22-ц/811/2050/21                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О. 
Категорія:53

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Симець В.І. 
з участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на додаткове рішення Яворівського районного суду Львівської області від 09 квітня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у січні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 17 березня 2021 року в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна» відмовлено.
У березні 2021 року представник ОСОБА_1  – ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про відшкодування судових витрат.
В обгрунтування заяви покликається на те, що відповідачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, які відносяться до судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України. Стверджує, що у разі відмови у задоволенні позову судові витрат покладаються на позивача, а розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Зазначає, що 17 березня 2021 року в судовому засіданні представник відповідача зробила відповідну заяву про стягнення з позивача судових витрат, шляхом подання письмової заяви про відшкодування судових витрат, озвучила розмір таких витрат та їх обгрунтування та повідомила суд, що докази на їх підтвердження будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відтак відповідачем дотримані вимоги щодо порядку та строків повідомлення суду попереднього (орієнтовного) розміру судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Вказує, що договором про надання правової допомоги № 12-01/21 від 12 січня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Кравчук і партнери» вартість послуг визначається відповідно до узгодженого між сторонами прайс-листа та визначається відповідно до фактично наданих послуг, які фіксуються в актах надання послуг. Звертає увагу, що загальна вартість послуг, наданих ОСОБА_1 в суді першої інстанції під час розгляду даної справи, склала 15 000 грн. і була сплачена відповідачем на рахунок Адвокатського об`єднання «Кравчук і партнери» 18 березня 2021 року. З наведених підстав просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.
Додатковим рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 09 квітня 2021 рокуу задоволенні заяви представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2 відмовлено.
Додаткове рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що додаткове рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
Апелянт стверджує, що до закінчення судових дебатів під час судового засідання зробила заяву про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, а докази на їх підтвердження подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Зазначає, що у договорі про надання правової допомоги № 12-01/21 від 12 січня 2021 року сторонами погоджено порядок обчислення адвокатського гонорару, остаточна вартість якого визначається за результатами розгляду справи та фіксується у рахунках на оплату та актах наданих послуг. Вказує, що розмір витрат, які сплатила сторона або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів, однак ч. 8 ст. 141 ЦПК України не визначає вичерпного переліку доказів, які подаються на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, а тому відсутність узгодженого між сторонами прайс-листа не є підставою для відмови у стягнення судових витрат за надання правничої допомоги. Вважає, що сума витрат є належно та повністю обгрунтованою, підтвердженою відповідними доказами, а саме: договором про надання правової допомоги, актом наданих послуг, детальним описом послуг та платіжними документами про їх оплату, відповідає складності справи, витраченому часу та отриманому результату, а тому, на думку апелянта, підлягає стягненню з позивача в повному обсязі. Звертає увагу, що законодавство не вимагає доводити, що адвокат витратив на свою роботу вказану ним кількість часу, а також конкретизацію вартості окремої послуги, при цьому предметом доказування є саме обсяг наданих адвокатом послуг та їх вартість. Наголошує, що ЦПК України не встановлює окремих вимог до форми та змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, тому такий опис може надаватися суду в довільній формі. На думку апелянта, відмовляючи у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції порушив принцип змагальності цивільного судочинства, оскільки позивач не подавав клопотання про зменшення розміру судових витрат, а суд відмовив у задоволенні заяви про стягнення судових витрат з власної ініціативи. З наведених підстав просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відмовляючи у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що в договорі про надання правової допомоги не визначено фіксованої вартості послуг в гривнях, а надані суду документи не містять відомостей щодо витрат по кожному виду послуг, які надавалися адвокатом при здійсненні правничої допомоги.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до роз`яснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК 2004 року (ст. 270 ЦПК ); воно не може змінити суті основного рішення або містити у собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 17 березня 2021 року в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частинами 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 зазначила, що відповідач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн., подавши в такий спосіб попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
19 березня 2021 року, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про відшкодування судових витрат, долучивши до неї докази на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, детальний опис наданих адвокатом послуг, договір про надання правової допомоги № 12-01/21 від 12 січня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Кравчук і партнери», акт надання послуг № 17/03 від 17 березня 2021 року, рахунок на оплату № 17/03 від 17 березня 2021 року та дублікат квитанції.
Пунктом 3.3 договору про надання правової допомоги № 12-01/21 від 12 січня 2021 року передбачено, що загальна вартість послуг, наданих за цим договором, визначається сторонами відповідно до фактично наданих послуг та фіксується сторонами в актах наданих послуг.
Актом надання послуг № 17/03 від 17 березня 2021 року підтверджується, що на виконання умов договору про надання правової допомоги № 12-01/21 від 12 січня 2021 року ОСОБА_1 надано послуги з професійної правничої допомоги, загальна вартість яких склала 15 000 грн.
Для оплати вищезазначених послуг Адвокатським об`єднанням «Кравчук і партнери» виписано рахунок на оплату № 17/03 від 17 березня 2021 року із зазначенням банківського рахунку, на який необхідно сплатити вартість послуг.
ОСОБА_1 сплатив Адвокатському об`єднанню «Кравчук і партнери» 15 000 грн. за надання професійної правничої допомоги на банківський рахунок, зазначений в рахунку на оплату № 17/03 від 17 березня 2021 року, що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.2056326884.1 від 18 березня 2021 року (а.с. 201).
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат, оскільки відповідачем доведено належними та допустимими доказами та документально підтверджено понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою, з урахуванням всіх аспектів і складності справи, і може дійти висновку про те, що справедливим та співрозмірним буде зменшення їх розміру.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/15357/17.
Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат за надання правничої допомоги, колегія суддів бере до уваги надані адвокатом послуги, зазначені в детальному описі наданих адвокатом послуг, а саме: участь в судовому засіданні, правовий аналіз ситуації та узгодження правової позиції, підготовка процесуальних документів, зокрема відзиву, заперечення на відповідь на відзив, заяви про застосування строку позовної давності та заяви про відшкодування судових витрат.
Однак в загальну вартість послуг в розмірі 15000 грн., як окремі послуги з надання правничої допомоги, включено підготовку процесуальних документів та подання цих процесуальних документів, що за своїм змістом є однією послугою, відтак стягнення їх вартості, як за окремі послуги, буде надмірно завищеним.
Крім того, в детальному описі наданих адвокатом послуг двічі зазначено підготовку та подання до суду заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, хоча матеріалами справи підтверджується, що така послуга надавалася лише один раз. 
Оцінюючи обгрунтованість понесених відповідачем витрат на правову допомогу, враховуючи складність справи та суму позову, що становить 20753.99 грн., її значення для сторін, час, необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених у описі наданих адвокатом послуг, колегія суддів приходить до висновку, що буде справедливим та співрозмірним зменшити розмір судових витрат за надання правничої допомоги та стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 8000 грн. за надання правничої допомоги.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» судових витрат за надання правничої допомоги через відсутність погодженого сторонами прайс – листа, оскільки вищенаведеними доказами безспірно підтверджується надання правничої допомоги та оплата наданих послуг ОСОБА_1 . 
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Колегія суддів звертає увагу суду на те, що відповідно до положень ч. 5 ст. 270 ЦПК України у випадку відмови в прийнятті додаткового рішення судом постановляється ухвала. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Додаткове рішення Яворівського районного суду Львівської області від 09 квітня 2021 року– скасувати та ухвалити постанову, якою стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 8000 грн. за надання правничої допомоги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 13.10.2021 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М. 

Цяцяк Р.П.