Дата документу 05.11.2021 Справа № 334/7097/21

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 334/7097/21	Головуючий у 1-й інстанції Ісаков Д.О.	
Пр. № 22-ц/807/3702/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2021 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Кримської О.М., Маловічко С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2021 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізькій комбінат будматеріалів», Першої запорізької державної нотаріальної контори про зняття арешту з нерухомого майна
ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-5), в якому просив зняти арешт з нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , накладений Першою запорізькою державною нотаріальною конторою, а саме: тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 2578183, зареєстровано 09.11.2005 14:46:38 за № 2578183 реєстратором: Перша запорізька державна нотаріальна контора, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 3-в, підстава обтяження: повідомлення, б/н, 12.05.1959, В. Хортицький цегловий завод №6, об`єкт обтяження: невизначене майно, окреме майно, АДРЕСА_2 , додаткові дані: архівний запис № 16717-101 від 01.01.1950.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2021 року (а.с. 34) вказану позовну ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто останньому.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні,  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 38-40) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кримську О.М. та Маловічко С.В. (а.с. 45).
Ухвалою апеляційного суду провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 48), справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України (а.с. 49).
Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі у встановлений апеляційним судом строк станом на час її розгляду апеляційним судом.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву позивачеві у цій справі, керувався ст.ст. 185, 353 ЦПК України та виходив із такого. 
Позивач до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
Позивачем визначено, що позов є немайнового характеру, втім, при поданні позовної заяви не додано квитанції, що підтверджує сплату судового збору. 
Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2021 року вищевказана позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 
24 вересня 2021 року представник позивача подав електронною поштою до суду копію дублікату квитанції про сплату судового збору. 
Проте, судом першої інстанції не взято до уваги надану заявником копію дублікату квитанції про сплату судового збору, оскільки, на думку суду першої інстанції, вона не є належним доказом такої оплати та відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі. 
Таким чином, суд першої інстанції вважав, що недоліки, зазначені в ухвалі суду від 21 вересня 2021 року про залишення позовної заяви без руху, позивачем не усунені. 
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.
У зв`язку з вищевикладеним, суд першої інстанції вважав за необхідне визнати позовну заяву неподаною та повернути позивачеві. 
Судом першої інстанції роз`яснено позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви. 
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
Оскільки, апеляційним судом встановлено, що на виконання вищезазначеної ухвали суду першої інстанції від 21.09.2021 року (а.с. 29) позивачем ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 з дотриманням встановленого судом першої інстанції строку електронною поштою 24.09.2021 року повністю усунуто недоліки вищезазначеної позовної заяви позивача шляхом подачі оригіналу дублікату квитанції про сплату судового збору на належний рахунок у загальному належному розмірі 908,00 грн. (дублікат квитанції від 24.09.2021 року на суму 908,00 грн., а.с. 32).
Помилковими при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи, є дії суду першої інстанції в частині визнання неподаною і повернення позивачу ОСОБА_1 його вищезазначеної позовної заяви у цій справі через неусунення недоліків позовної заяви, а саме: подання оригіналу дублікату квитанції про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. замість подання оригіналу квитанції про сплату вказаного судового збору.
Оскільки, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, помилково вважав поданий позивачем електронний оригінал дублікату квитанції про сплату судового збору від 24.09.2021 року № 0.0.2279286433.1 з електронним підписом та печаткою АТ КБ «Приватбанк» неналежним доказом оплати судового збору, називаючи його копією. 
Окрім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі ЄУН 161/3245/15-ц, дублікатом є другий примірник документа, що повинен містити ті ж відомості, що й оригінал документа, а його видача полягає у відтворенні тексту документа, дублікат якого видається, що спрямоване на відновлення такого документа у випадку неможливості використання останнього з певних причин. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі ЄУН 800/473/17 викладено правовий висновок щодо відсутності у заявника обов`язку надавати суду оригінал квитанції про сплату судового збору, оскільки суд самостійно повинен перевіряти зарахування відповідної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, в тому числі на підставі дубліката платіжного документа. 
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.
Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання про відкриття провадження у цій справі) до суду першої інстанції. 
Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір у розмірі 454,00 грн. (а.с. 41).
Однак, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 141, 367, 369, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити. 
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2021 року у цій справі скасувати. 
Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 05.11.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кримська О.М.	Маловічко С.В.