ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6240/21 Справа № 201/12990/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
при секретарі - Панасенко С.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району м.Дніпра, Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про визнання неправомірним рішення та зобов`язання укласти договір, –

ВСТАНОВИЛА:

       У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнень, зазначила, що вона, як член родини наймача на підставі ордеру для вселення, мешкає в неприватизованій квартирі АДРЕСА_1 . 
       Після смерті основного наймача ОСОБА_2 , яка є її бабусею, договір найму жилого приміщення та особовий рахунок рішенням Жовтневого районної у місті Дніпропетровську ради був переоформлений на її матір – ОСОБА_3 . 
        ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла та позивачка звернулася з заявою на ім`я голови Соборної районної у місті Дніпрі ради про надання дозволу на зміну договору найму указаної квартири. 
       Однак, відповідями від 04 квітня 2019 року та від 15 травня 2019 року їй було відмовлено у наданні дозволу та зміні найму з посиланням на рішення Дніпропетровської міської ради від 18 лютого 2004 року № 18/15 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», яким було визначено, що до повноважень органів районних рад належить надання дозволу наймодавцю – житлово-експлуатаційній організації, на балансі якої перебуває житловий фонд комунальної власності територіальної громади міста, що знаходиться на території району, на зміну договору найму житлового приміщення у випадках і порядку визначеними законом. 
       В даному випадку будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі у Комунального виробничого житлово ремонтно-експлуатаційному підприємства Жовтневого району, до якого позивач 15 жовтня 2019 року звернулася з заявою про зміну договору найму, зміну особового рахунку, на що отримала відповідь про відсутність повноважень на укладення такого договору. 
       Також, ОСОБА_1 зазначила, що 10 липня 2020 року вона звернулася до Дніпровської міської ради з заявою № 32/248 про надання дозволу на зміну умов договору найму займаного неприватизованого жилого приміщення та листом № 3/16-4717 від 13 жовтня 2020 року їй було відмовлено з посиланням на п. 2 ч. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей». 
       У зв`язку з чим, просила суд визнати неправомірним рішення Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради № 3/16-4717 від 13 жовтня 2020 року про відмову в наданні дозволу на укладення договору найму жилого приміщення та зобов`язати надати дозвіл Комунальному виробничому житловому ремонтно-експлуатаційному підприємству Жовтневого району укласти з ОСОБА_1 договір найму жилого приміщення, а також зобов`язати Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Жовтневого району укласти з ОСОБА_1 , як наймачем квартири АДРЕСА_1 за ордером, договір найму вказаного жилого приміщення, з померлої ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 .
       Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірним рішення та зобов`язання укласти договір відмовлено в повному обсязі.
       Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.
       Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду — без змін, з огляду на таке.
       Судом встановлено, що 12 березня 1982 року ОСОБА_2 , на підставі протоколу засідання комісії № 10 від 10 березня 1982 року, Бюро обміну житлової площі виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів був виданий обмінний ордер № 691754, в якому зазначено осіб з правом на житлову площу квартири АДРЕСА_1 : ОСОБА_2 – основного наймача, ОСОБА_3 – доньку, ОСОБА_4 – онуку, ОСОБА_5 – онуку (а.с. 7).
        ОСОБА_5 , після укладення шлюбу ОСОБА_6 , є донькою ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 8-9).
        ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).
       На підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів № 927 від 22 серпня 1985 року «Про переоформлення особових рахунків» начальника ЖЕУ-2 зобов`язано відкрити особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 на ОСОБА_3 , склад родини з людини, в тому числі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 97-98).
        ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 14).
       Особовий рахунок № НОМЕР_1 за зазначеною вище адресою був відкритий на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 19, 23).
       Згідно з довідкою № 2487 про склад сім`ї або зареєстрованих осіб від 26 березня 2019 року, до складу сім`ї/зареєстрованих за адресою квартири АДРЕСА_1 входять: ОСОБА_1 , зареєстрована з 26 червня 1987 року, ОСОБА_8 – онука, зареєстрована з 23 грудня 2007 року, знята з реєстрації 17 травня 2017 року, ОСОБА_9 – зареєстрована 09 лютого 2007 року, знята з реєстрації 17 травня 2017 року, ОСОБА_4 зареєстрована 28 червня 1994 року, знята з реєстрації 09 вересня 1997 року (а.с. 15).
       26 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулась на адресу голови Соборної районної у місті Дніпрі ради із заявою про надання дозволу на зміну договору найму на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку зі смертю основного наймача ОСОБА_3 (а.с. 21).
       Листом № П-09/529 від 04 квітня 2019 року відповідач повідомив позивача про неможливість задоволення її заяви від 26 березня 2019 року через відсутність відповідних повноважень (а.с. 22).
       Аналогічна заява позивача від 10 травня 2019 року (а.с. 23-24), відповідачем також була залишена без задоволення (а.с. 25).
       Згідно з відповіддю Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району від 08 жовтня 2019 року житловий будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі підприємства (а.с.27). У зв`язку з викладеним, позивач звернулася до підприємства із заявою про укладення договору найму жилого приміщення та зміни особового рахунку (а.с.28-29). У відповідь на заяву КВЖРЕП Жовтневого району 28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 надано відповідь про неможливість укладення договору найму житлового приміщення, та роз`яснено, що зміна особового рахунку відбувається виключно за рішенням місцевих органів самоврядування, а саме Соборної районної у місті Дніпрі ради (а.с.30).
       Не погодившись з такими відповідями, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого районного м. Дніпра, виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради, третя особа: Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» про зобов`язання укласти договір.
       Після надання представником КВЖРЕП Жовтневого району відзиву на позов та надання рішення Дніпровської міської ради № 389 від 23 квітня 2019 року, яке регламентує Порядок надання виконавчим комітетом Дніпровської міської ради дозволу на зміну умов договору найму займаного неприватизованого жилого приміщення, позивач 10 липня 2020 року звернулася із заявою № 32/248 до Дніпровської міської ради про зміну умов договору найму займаного неприватизованого житлового приміщення, яка у подальшому була скерована до департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради.
       Листом від 13 жовтня 2020 року за № 3/16-4717 Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради було повідомлено позивачу про наявність недоліків у поданих документах, зокрема, в наданій довідці про склад сім`ї та розмірі земельної ділянки від 27 серпня 2020 року № 991, виданої Веселоподільським старостинським округом Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області була відсутня інформація про реєстрацію ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за зазначеною в довідці адресою. Так, зазначена довідка суперечила іншим поданим документам в частині прізвища неповнолітньої ОСОБА_10 . Також була відсутня засвідчена належним чином копія довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку ОСОБА_10 та відсутня згода на обробку персональних даних ОСОБА_10 . У зв`язку з цим, Департамент повідомив про відсутність правових підстав для підготовки проекту рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради про зміну мов договору найму (а.с.165-166).
       На думку позивачки, такі рішення КВЖРЕП Жовтневого району та Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 28 жовтня 2019 року та від 13 жовтня 2020 року відповідно порушують її право на житло та є такими, що підлягають скасуванню.
       Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції вважав позовні вимоги безпідставними, оскільки позивачкою не доведено, що її право порушене і потребує захисту, адже остання не надала в повному обсязі документів необхідних для зміни умов договору найму неприватизованого жилого приміщення, а тому, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Стаття 47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
       Положеннями статей 4, 5 ЖК України передбачено, що жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд, а державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).
       Відповідно до ст. 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
       Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
       Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
       Статтею 61 ЖК УРСР встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
       Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
       Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК Української РСР).
       Статтею 106 ЖК Української РСР визначено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.
       В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що питання про укладення договору найму жилого приміщення з померлої ОСОБА_3 на її ім`я, віднесено саме до повноважень КВЖРЕП Жовтневого району за дозволом Соборної районної у місті Дніпрі ради, тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні її позовних вимог.
       Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, з наступних підстав.
       У відповідності до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
       Згідно зі ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:
       - управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню;
       - облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності;
       - здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності;
       - видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій.
       Отже, зважаючи на те, що квартира не приватизована і знаходиться в комунальній власності територіальної громади, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що управління житловим фондом відповідно до УРСР здійснюється Дніпровською міською радою через свої виконавчі органи, а саме: Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради.
       Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради збирає та готує документи на ім`я Дніпровського міського голови про зміну умов договору найму житлового приміщення.
       Як вбачається з матеріалів справи, 23 квітня 2019 року Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради ухвалено рішення №389 «Про затвердження Порядку надання виконавчим комітетом Дніпровської міської ради дозволу на зміну умов договору найму займаного неприватизованого жилого приміщення».
       Вищевказаний Порядок регламентує питання надання виконавчим комітетом Дніпровської міської ради дозволу наймодавцю – житлово-експлуатаційній організації, на балансі якої перебуває житловий фонд комунальної власності територіальної громади міста, на зміну умов договору найму займаного неприватизованого жилого приміщення.
       Надання дозволу на зміну умов Договору здійснюється шляхом прийняття виконавчим комітетом відповідного рішення.
       Так, відповідно до п. 4 Порядку, надання дозволу на зміну умов договору найму здійснюється на підставі пакета документів:
       -заява на ім`я міського голови від громадянина, на ім`я якого планується зміна договору, з проханням про зміну умов договору найму зі згодою всіх зареєстрованих повнолітніх членів його родини, чиї підписи засвідчені керівником підприємства з обслуговування житла, за формою згідно з додатком до цього Порядку;
       -копія ордера на жиле приміщення або такі документи: копія договору найму, укладеного на ім`я попереднього квартиронаймача; копія попереднього рішення виконавчого комітету про зміну умов договору найму; постанова адміністрації підприємства; архівна довідка бюро обміну;
       -копія картки попереднього квартиронаймача або витяг за формою з особистого рахунка на ім`я попереднього квартиронаймача;
       -довідка з місця реєстрації наймача та членів його родини;
       -інформація про місце перебування осіб, які раніше були зареєстровані у приміщенні та зняті з реєстрації;
       -належним чином засвідчені копії документів, які посвідчують особу зареєстрованих членів родини; документів, що підтверджують родинні стосунки між зареєстрованими та вибулими особами; свідоцтв про смерть осіб, які раніше мешкали у квартирі та померли;
       -план (викопіювання) жилого приміщення;
       -в окремих випадках Департамент може витребувати додаткові документи, які не передбачені цим Порядком.
       На підставі повного пакета документів та інформації, наданої КП «Реформжитло» ДМР, у разі відсутності заперечень, Департамент формує пропозиції на міського голову щодо підготовки рішення виконавчого комітету про надання дозволу на зміну умов Договору.
       Разом з тим, п. 7 Порядку передбачено, що підставою для відмови у наданні дозволу на зміну умов Договору є:
       - надання неповного пакета документів або невідповідність наданих документів вимогам цього Порядку;
       - надання недостовірних відомостей у документах;
       - з інших підстав, які не відповідають нормам чинного законодавства та нормативно-правовим актам.
       У разі відмови у наданні дозволу на зміну умов Договору заявник отримує лист від Департаменту з обгрунтуванням підстав відмови.
       Таким чином, судом першої інстанції було повно встановлено обставини даного спору та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що звернувшись у липні 2020 року до Дніпровської міської ради із заявою про зміну умов договору найму займаного неприватизованого жилого приміщення, позивачкою було надано перелік документів, які мали деякі розбіжності, про що її було повідомлено листом від 13 жовтня 2020 року, у якому, зокрема, було зазначено про відсутність засвідченої належним чином копії довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку ОСОБА_10 та відсутня згода на обробку персональних даних ОСОБА_10 , а тому, колегія суддів приходить до висновку про правомірність такої відмови у наданні дозволу на зміну умов Договору.
       Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
       Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.
       Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
       Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

Судді:                                                                          О.В. Лаченкова

                                                                        М.Ю. Петешенкова