П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/5823/17
Провадження № 22-ц/4815/1194/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Хилевича С. В., Боймиструка С. В.
секретар судового засідання – Пиляй І. С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу 
Кострикін Володимир Іванович, 
третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – 
ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Власик Вікторії Яківни на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2021 року у складі судді Бердія М. А., ухвалене в м. Рівне о 09 годині 19 хвилин, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна Володимира Івановича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 про визнання незаконними дій нотаріуса, скасування свідоцтва про придбання майна з електронних торгів та скасування державної реєстрації права власності. Просила суд визнати незаконними дії приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. щодо видачі свідоцтва про придбання майна з електронних торгів серії 269 від 24 лютого 2017 року та прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна – будівлю, адміністративну, загальною площею 234,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 . Крім того, просила суд скасувати свідоцтво про придбання майна з електронних торгів серії 269 від 24.02.2017 року та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - будівлю, адміністративну, загальною площею 234,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі понесені третьою особою на правничу допомогу адвоката в розмірі 24 000 грн.

Вважаючи рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, понесених третьою особою у зв`язку із судовим розглядом справи, незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 – адвоката Власик Вікторії Яківни оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що стягнутий місцевим судом розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтовано високим та не підтвердженими належними доказами. Покликається на норми Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», які діяли на час відкриття провадження у цій справі та вказує, що граничний розмір за годину участі адвоката у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді становив 640 грн.. зазначає, що наявні в матеріалах справи договори про надання правової допомоги від 213.08.2017 року та від 27.11.2017 року, рахунки-фактури, акти виконаних робіт не містять відомостей ні щодо розміру винагороди (гонорару) за кожну годину роботи адвоката у судовому засіданні, ні кількості годин роботи адвоката, ні про вчинення інших дій. Звертає увагу, що після впровадження з 15 грудня 2017 року ЦПК України нових правил компенсації витрат на правничу ні третя особа ОСОБА_2 , ні її представники не укладали договір про надання правничої допомоги, не подавали заяв про відшкодування понесених витрат. Вказує, що на час ухвалення Рівненським міським судом оскаржуваного рішення в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень адвоката Ліщинської Т. І. представляти інтереси ОСОБА_2 в судових засіданнях після 27.11.2018 року, адже наявні у справах договори про надання правової допомоги припинили свою дію відповідно 24.11.2018р. та 27.11.2018р.. Зазначає, що договір про надання правової допомоги, укладений 23.08.2017 року між адвокатським об`єднанням «Волошин і партнери» та ОСОБА_2 також припинив свою дію 27.11.2017 року. Додає, що сі інші умови зазначених договорів про надання правової допомоги містять умови надання правової допомоги адвокатським об`єднанням для третьої особи, які не пов`язані з розглядом цієї цивільної справи, а стосуються господарської діяльності. Зазначає, що третьою особою ОСОБА_2 та її представниками не було подано до суду заяви про стягнення судових витрат у відповідності та порядку, передбаченому процесуальним законом. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, понесених третьою особою у зв`язку із судовим розглядом справи, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_2 – адвокат Ліщинська Тетяна Ігорівна вважає рішення місцевого суду в оскаржуваній частині законним, обґрунтованим, таким, що відповідає обставинам і доказам у справі, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що під час судового розгляду позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна Володимира Івановича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 , про визнання незаконними дій нотаріуса, скасування свідоцтва про придбання майна з електронних торгів та скасування державної реєстрації права власності, третя особа скористалася професійною правничою допомогою адвоката Ліщинської Тетяни Ігорівни.

Згідно ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно достатті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьоїстатті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) Розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).

Заявляючи вимогу про стягнення судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу, третя особа ОСОБА_2 надала суду ряд документів, які підтверджують понесені нею витрати, а саме: договір про надання правової допомоги №83/1 від 23 серпня 2017 року, договір про надання правової допомоги №104/1 від 27 листопада 2017 року, рахунок-фактуру №67 від 06 березня 2018 року на суму 12 000 грн., рахунок-фактуру №68 від 06 березня 2018 року на суму 12 000 грн., акт виконаних робіт від 24 листопада 2017 року, акт виконаних робіт по наданню послуг від 07 березня 2018 року та квитанції АТ «Ощадбанк» на загальну суму 24 000 грн.

Вищевказані докази підтверджують фактичне понесення третьою особою ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24 000 грн..

Відповідно до ч.4-6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи..
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В поданій апеляційній скарзі стороною позивача заявлено, зокрема, про те, що договори про надання правничої допомоги ОСОБА_3 припинили дію.

Так, 23 серпня 2017 року між адвокатським об`єднанням «Волошин і партнери» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги № 83/1.

Відповідно до п. 1.1. цього Договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором у справі № 569/5823/17, яка знаходиться в провадженні Рівненського міського суду Рівненської області за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна Володимира Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними дій нотаріуса, скасування свідоцтва про придбання майна з електронних торгів та скасування державної реєстрації.

Пунктом 2.7. договору про надання правової допомоги №83/1 від 23.08.2017 року передбачено, що для надання юридичної допомоги клієнту, адвокатське об`єднання призначає адвоката Волошина Леоніда Сергійовича, який діє на підставі Свідоцтва Рівненської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 939 від 30.06.2012 року.

Згідно із пунктами 4.1., 4.2. договору про надання правової допомоги № 83/1 від 23.08.2017 року юридичну допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях в сумі 12 000,00 грн. Оплата за даним договором здійснюється з відстрочкою, але не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку.

Надання послуг адвоката за вказаним договором ОСОБА_2 на суму 12000,00 грн. підтверджується актом виконаних робіт по наданню послуг від 24.11.2017 р., в зв`язку з чим
нею оплачений рахунок на цю суму 07.03.2018 р., що підтверджується банківською квитанцією.

Відповідно до п. 7.1. договору про надання правової допомоги № 83/1 від 23.08.2017 року даний договір укладений на строк до 24 листопада 2017 року та набирає чинності з моменту його підписання.

27 листопада 2017 року між Адвокатським об`єднанням «Волошин і партнери» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги № 104/1.

Відповідно до п. 1.1. договору про надання правової допомоги № 104/1 від 27.11.2017 р. клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором по справі № 569/5823/17, яка знаходиться в провадженні Рівненського міського суду Рівненської області за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна Володимира Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними дій нотаріуса, скасування свідоцтва про придбання майна з електронних торгів та скасування державної реєстрації.
Пунктом 2.7. договору про надання правової допомоги №104/1 від 27.11.2017 р. передбачено, що для надання юридичної допомоги клієнту, адвокатське об`єднання призначає адвоката Волошина Леоніда Сергійовича, який діє на підставі Свідоцтва Рівненської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 939 від 30.06.2012 року або адвоката Ліщинську Тетяну Ігорівну, яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія РН № 1343 від 04.11.2017 року, кожен з яких діє самостійно.

Згідно із пунктами 4.1., 4.2. договору про надання правової допомоги № 104/1 від 27.11.2017 р. юридичну допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях в сумі 12 000,00 грн.. Оплата за даним договором здійснюється з відстрочкою, але не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку.

За цим договором ОСОБА_2 були надані юридичні послуги на суму 12000,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт по наданню послуг від 07.03.2018 р., в зв`язку з чим 06.03.2021р. був виставлений рахунок , який оплачений ОСОБА_2 07.03.2018 р., що підтверджується банківською квитанцією.

Відповідно до п. 7.1. договору про надання правової допомоги № 104/1 від 27.11.2017 р. даний договір укладений на строк до 27 листопада 2018 року та набирає чинності з моменту його підписання.

Пунктом 7.3. договору про надання правової допомоги №104/1 від 27.11.2017 р. встановлено, що після закінчення строку дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається поновлений на невизначений термін. При цьому кожна сторона має право його розірвати, попередивши про це іншу сторону за два місяці.

Отже, Адвокатським об`єднанням «Волошин і партнери» було укладено два договори про надання правової допомоги: 1) № 83/1 від 23.08.2017 року, по якому для надання правової допомоги призначено адвоката Волошина Леоніда Сергійовича. Договір діяв з 23.08.2017 року до 24 листопада 2017 року; 2) №104/1 від 27.11.2017 року, по якому для надання правової допомоги призначено адвоката Волошина Леоніда Сергійовича або адвоката Ліщинську Тетяну Ігорівну, кожен з яких діє самостійно. Договір діє з 27.11.2017 р. по даний час, оскільки після закінчення строку дії договору, сторони продовжили виконувати його умови, а тому договір вважається поновлений на невизначений термін, (п. 7.3. договору про надання правової допомоги № 104/1 від 27.11.2017 р.).

Представник третьої особи, адвокат Ліщинська Тетяна Ігорівна представляла інтереси ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги №104/1 від 27.11.2017 р., повноваження представника підтверджувалися наявним в матеріалах справи ордером серії РН- 395 № 486 від 07.03.2018 р., а тому адвокат Ліщинська Т.І. мала повноваження на представництво інтересів третьої особи в Рівненському міському суді.

Наведені обставини спростовують твердження апеляційної скарги про те, що договори про надання правової допомоги припинили дію, а в адвоката Ліщинської Т. І. не було повноважень на участь у розгляді справи.

Не відповідають дійсності твердження представника позивача про те, що умови договорів про надання правової допомоги містять умови надання правової допомоги, які не пов`язані з розглядом даної цивільної справи, оскільки пунктами 1.1 договорів про надання правової допомоги № 83/1 від 23.08.2017 року та № 104/1 від 27.11.2017 р. розділу 1. Предмет договору чітко вказано, по якій справі здійснюється представництво інтересів ОСОБА_2 , зокрема, зазначено, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором по справі № 569/5823/17, яка знаходиться в провадженні Рівненського міського суду Рівненської області за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна Володимира Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними дій нотаріуса, скасування свідоцтва про придбання майна з електронних торгів та скасування державної реєстрації. Жодної іншої судової справи в договорі не зазначено, а всі інші умови договору є стандартними для договорів про надання правової допомоги, яке укладає адвокатське об`єднання зі своїми клієнтами. Однак, перелік наданих послуг конкретизується в актах виконаних робіт по наданню послуг, які були долучені до матеріалів справи (акт від 24.11.2017 р. та акт від 07.03.2018 р.), які є різними за змістом.

Відповідно до п. 4.4. договорів про надання правової допомоги № 83/1 від 23.08.2017 року та №104/1 від 27.11.2017 р. за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту адвокатською компанією факсимільним зв`язком або поштою. На письмову вимогу клієнта, адвокатське об`єднання може надавати Акти про надання юридичної допомоги, в яких буде вказано перелік наданої юридичної допомоги із ідентифікацією.

Таким чином, не відповідають дійсності твердження представника позивача, що були стягнуті з позивача на користь третьої особи витрати на професійну правничу допомогу відповідно до актів виконаних робіт, які договорами про надання правової допомоги не були передбачені, оскільки наявність актів до договорів передбачені п. 4.4 вказаних договорів.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником третьої особи адвокатом Ліщинською Т. І. було заявлено, що у випадку відмови в задоволенні позову необхідно стягнути з позивача понесені третьою особою ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 12 ст. 141 ЦПК України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Судові витрати на користь третьої особи були стягнуті саме з позивачки, узв’ тим, що ОСОБА_2 заперечувала позов ОСОБА_1 .

Покликання апелянта на те, що сторона позивача була позбавлена можливості подати свої заперечення стосовно розміру витрат на правничу допомогу апеляційним судом відхиляються як такі, що суперечать матеріалам справи. Так, 07 березня 2018 року представником третьої особи ОСОБА_2 – адвокатом Ліщинською Т. І. було подано до Рівненського міського суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, які підтверджують фактично понесені витрати ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу. Станом на 07 березня 2018 року діяв ЦПК України в редакції 24.02.2018 р., тобто це клопотання було направлене відповідачу та позивачу, а докази його направлення приєднані в якості додатка до вказаного клопотання (пункт 10 додатків до клопотання про долучення доказів до матеріалів справи від 07.03.2018 р.).

Не заслуговують на увагу апеляційного суду викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що позивачка не була повідомлена про судові засідання, у зв`язку з чим була позбавлена можливості висловлювати свою думку, в тому числі , і щодо витрат на правничу допомогу третьої особи. 

З моменту відкриття провадження у справі Рівненським міським судом 30 червня 2017 року і до моменту прийняття рішення Рівненського міського суду 28 квітня 2021 року у справі було призначено 19 судових засідань, у які позивачка особисто не з`являлася, був присутній у кількох судових засіданнях її представник. Зважаючи на заяву позивачки про розгляд справи без її особистої участі, враховуючи матеріали справи, які вказують про належне повідомлення про час та місце розгляду справи, відсутні підстави вважати, що має місце порушення процесуальних прав сторони позивача місцевим судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

На на момент відкриття провадження у цій справі діяв ЦПК в редакції 26.04.2017 р., який не передбачав подання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, а вже на момент подання клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (докази про витрати на професійну правничу допомогу) від 07.03.2018 р. діяв ЦПК в редакції від 24.02.2018 р., тобто клопотання подане після 15.12.2017 року з урахуванням вимог норм ЦПК України, який діяв на момент подання клопотання.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 р.) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд здійснював розгляд справи за правилами ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, а учасники справи, відповідно, зобов`язані були подавати процесуальні документи з урахуванням вимог ЦПК України в діючій редакції, що й було зроблено представником третьої особи.

У зв`язку з наведеним відхиляються покликання апелянта на те, що розмір винагороди адвоката мав би зазначатися із вказівкою на години, що було передбачено нормами ЦПК України до 15.12.2017 р..

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки фактично дублюють обґрунтування позовної заяви, зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно встановлені  обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Власик Вікторії Яківни залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2021 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2021 року. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2021 року.

Головуючий                                                Ковальчук Н. М.

Судді:                                                        Хилевич С. В.

                                               Боймиструк С. В.