ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2021 р.	Справа № 520/13564/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Медяник А.О.  
представника позивача Тімонова А.І., представника відповідача Покатовича М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду та в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 09.04.21 по справі №520/13564/2020
за позовом         ОСОБА_1      
до  Головного управління ДПС у Донецькій області   
про скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2020 року Фізична особа – підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області ( далі – ГУ ДПС у Донецькій обл, відповідач), в якому просив:
- скасувати податкове повідомлення-рішення (далі – ППР) № 0005493306 від 25.03.2020 про застосування адміністративних штрафів за ненадання до перевірки документів на загальну суму 340,00 грн.
- скасувати ППР № 0005473306 від 25.03.2020 про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 340,00 грн.
- скасувати ППР № 0005483306 від 25.03.2020 про донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами результатами річного декларування на загальну суму 3 052 695, 34 грн. з яких 2 442 156,27 грн. за податковими зобов`язаннями та 610 539,07 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
- скасувати ППР № 0005523306 від 25.03.2020 про донарахування податку на додану вартість на загальну суму3 365 793,75 грн. з яких 2 692 635,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 673 158,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
- скасувати ППР № 0005543306 від 25.03.2020 про донарахування військового збору, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 254 391,28 грн. з яких 203 513,02 грн. за податковими зобов`язаннями та 50 878,26 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями .
- скасувати ППР № 0004923306 від 18.03.2020 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску яким донараховано 183 194,00 грн. єдиного внеску та 54 958,20 грн. штрафних санкцій.
- скасувати ППР №0005593306 від 25.03.2020 про застосування адміністративних штрафів за ненадання до перевірки документів на загальну суму 510,00 грн.
- скасувати ППР № 0005573306 від 25.03.2020 про застосування адміністративних штрафів за не реєстрацію як платника ПДВ на загальну суму 170,00 грн.
- скасувати ППР № 0005583306 від 25.03.2020 про застосування адміністративних штрафів за неподання повідомлення про закриття об`єкта оподаткування на загальну суму 170,00 грн.
- скасувати ППР № 0004893306 від 18.03.2020 про застосування штрафних санкцій з ЄСВ на загальну суму 170,00 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Тімонова А.І. ( свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ДН №5337) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи просив скасувати оскаржуване рішення та  ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник апелянта зазначив, що відповідачем в акті перевірки зроблено хибний висновок про те, що у разі, якщо ФОП, який на початок поточного року перебувала на спрощеній систем і оподаткування та щодо якої державним реєстратором прийнято рішення при припинення підприємницькою діяльністю, поновила реєстрацію протягом поточного року, то така особа вважається платником інших податків і зборів, і така особа не може повернутись у поточному році на спрощену систему оподаткування, оскільки вже скористалась своїм правом на застосування спрощеної системи оподаткування у цьому році. Вказав, що на момент подачі позивачем заяви про застосування спрощеної систему оподаткування контролюючий орган не вбачав підстав для відмови у реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку, що свідчить про відсутність з його боку порушень вимог пп.298.1.4 п.298.1 ст. 298 ПК України. Наголосив, що під час подання заяви про застування спрощеної системи оподаткування він чітко дотримувався вимог закону, оскільки протягом 2017 року звертався з такою заявою лише один раз. Положення 298.1.4 п.298.1 ст. 298 ПК України визначають порядок щодо переходу на спрощену систему, тоді як у спірних правовідносинах позивач на спрощену систему на початку календарного 2017 року не переходив, оскільки перебував на ній з жовтня 2016 року по січень 2017 року. Зауважив, що законодавством обмежено лише право переходу на спрощену систему, а не право повернутись на неї особі, яка на початку року перебувала на такій системі, від якої згодом добровільно відмовилась. Вказав, що позивач фактично став потерпілою особою від протиправних дій відповідача, що полягали в неналежному виконанні своїх обов`язків при реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку. Зазначив, що судом першої інстанції помилково вказано, що період з 01.10.2016 по 01.10.2017 є календарним роком, оскільки відповідно до чинного законодавства календарний рік починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. 
14.05.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду витребувано з Харківського окружного адміністративного суду справу № 520/13564/2020.
06.07.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку із несплатою судового збору. 
13.07.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження у справі № 520/13564/2020 після усунення недоліків апеляційної скарги.
02.08.2021 на адресу суду від ГУ ДПС у Донецькій обл. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
20.08.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду задоволено клопотання ГУ ДПС у Донецькій обл. про розгляд справи в режимі відеоконференції.
13.09.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду клопотання представника ГУ ДПС у Донецькій обл. задоволено та замінено відповідача на правонаступника  - ГУ ДПС  у Донецькій обл., як відокремлений підрозділ.  
Згідно з положеннями ч.1,3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Колегія суддів, вислухавши суддю–доповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторни посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.
23.12.2019 ГУ ДПС у Донецькій області, прийнято наказ №1000, на підставі якого  відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1  з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2016 по 31.01.2017, з 30.05.2017 по 01.10.2018, своєчасності та правильності нарахування, сплати єдиного внеску за період з 19.06.2016 по 31.01.2017, з 30.05.2017 по 01.10.2018.
25.02.2020 за наслідками проведення перевірки ГУ ДПС у Донецькій обл. складено акт №243/05-99-33-06/ НОМЕР_1 , яким встановлено, що ФОП ОСОБА_1 станом на 01.01.2017 був зареєстрований як платник єдиного податку II групи (реєстр, номер заяви №12097 від 29.09.2016 з 01.10.2016), та реєстрацію якого як  платника єдиного податку 31.01.2017 анульовано, у зв`язку із надходженням відомостей від державного реєстратора про проведення державної реєстрації припинення діяльності ФОП за її рішенням ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (номер проведення державної реєстрації припинення 2 254 006 0003 017287 від 31.01.2017). 30.05.2017 ФОП ОСОБА_1 у Бахмутській районній державній адміністрації Донецької області отримав виписку з ЄДР № 789950 від 30.05.2017, номер державної реєстрації 2 254 000 0000 017795 від 30.05.2017  та повторно зареєструвався ФОП. 31.05.2017 ФОП ОСОБА_1 подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування (реєстр. № 7624 віл 31.05.2017) з 01.06.2017 як платником єдиного податку II групи, та отримано витяг реєстру платників єдиного податку за № 1705313400167 від 01.06.2017.
В акті перевірки зазначено, що в результаті порушення  пп. 298.1.4 п. 298.1 ст. 298 ПК України, анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку II  групи проводиться з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення, а саме з 01.07.2017, і відповідно останній податковий (звітний) період, коли ФОП ОСОБА_1 був платником єдиного податку II групи - II квартал 2017 року  (01.06.2017-30.06.2017).
Також вказано, що враховуючи встановлені порушення, в період з 01.07.2017 по 01.10.2018 доходи отримані ФОП ОСОБА_1 від здійснення господарської діяльності, повинні оподатковуватися іншими податками і зборами, визначених ПК України, ніж єдиний податок, а саме: за загальною системою оподаткування, з відповідною обов`язковою реєстрацією   платником на додану вартість.
Встановлено наступні порушення:
- пп.16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п. 49.1 ст.49, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст.49, абз. в) п.176.1 ст.176 , пп.177.5.2, п. 177.5, абз. 2) п.177.11 ст.177 ПК України у результаті неподання подання податкових декларацій, звітів за період, що перевірявся, в тому числі по звітних (податкових) періодах:  податкова декларація про майновий стан та доходи за III квартал 2017; податкова декларація про майновий стан та доходи за період з 01.01.2018 по 31.10.2018;
- пп.16.1.2, пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, абз. а) п.176.1 ст.176, п. 177.2, п.177.4 ст.177 ПК України у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, на суму 2 442 156,27 грн., в тому числі по звітних (податкових) періодах: 2017 рік - 1 258 263,81 грн., 2018 рік - 1 183 892,46 грн.;
- пп. 298.1.4 п. 298.1 ст. 298 ПК України здійснення переходу на спрощену систему оподаткування двічі протягом календарного 2017 року;
- пп.16.1.3 п. 16.1 ст. 16, пп.49.18.2 п. 49.18 ст.49, п.294.6 ст.294, пп.296.5.1 п.296.5 ст.296 ПК України у результаті неподання податкових декларацій, звітів за період, що перевірявся, в тому числі по звітних (податкових) періодах:  податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи за І квартал та І півріччя 2017 року;
- пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, пп. 1 п. 292.1, п.292.6 ст. 292 ПК України занижено обсяг доходу за період, що перевірявся, на суму 125 445,30 грн., в тому числі по звітних (податкових) періодах: 1 квартал 2017 року - 15 445,30 грн., 1 півріччя 2017 року - 110 000,00 грн.
- в періоді після проведення державної реєстрації припинення фізичної особи - підприємця за її рішення та анулювання реєстрації платника єдиного податку, з 01.02.2017 по 29.05.2017 перевіркою на підставі отриманих первинних документів встановлено отримання доходів, що підлягають обов`язковому декларуванню у сумі 1 145,90 грн.;
- п.4 ч. 2 ст. 6, абз.5 ч. 8 ст.9 Закону України №2464-УІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", п.8 розділу п. 2 розділу III, п.10, 11, 18 розділу IV, абз.1 п. 11 розділу III Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року № 435 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 р. за № 460/26905 у результаті неподання податкових декларацій, звітів за період, що перевірявся, в тому числі по звітних (податкових) періодах: звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 та 2018 (ліквідаційний);
- п.1,4 ч.2 ст.6, п.2 ч.І ст.7, ч.2,8,12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у результаті чого своєчасно не нараховано єдиний внесок за період, що перевірявся, на суму 183 194,00 грн., в т.ч. по звітних періодах періодам: 2017 рік (травень, липень - грудень ) у сумі 60 335,00 грн., 2018 рік (січень - жовтень) у сумі 122 859,00 грн.;
- п. 1 ч.2 ст.6, абзацу 3 п. 8 ст. 9 Закону України від 8 липня 2010 року №2464- VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" зі змінами та доповненнями несвоєчасно сплачено єдиний внесок у сумі 1408,00 грн., в тому числі за звітні податкові періоди: за 1 квартал 2018 року у сумі 704,00 грн., за 2 квартал 2018 року у сумі 704,00 грн.;
- п. 181.1 ст. 181, п. 183.4 ст. 183 ПК України - неподання у строки та у випадках, передбачених ПК України, заяви для взяття на облік у відповідному контролюючому органі як платника податку на додану вартість;
- пп.16.1.4 п. 16.1 ст. 16, абз.а) п.185.1 ст.185, абз. б) п. 187.1 ст.187, п.188.1 ст. 188 ПК України у результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 2 692 635,00 грн., в тому числі по періодам: липень-серпень 2017 року - 400 303 грн., вересень 2017 року - 453 709 грн., жовтень 2017 року - 227 861 грн., листопад 2017 року - 133 682 грн., грудень 2017 року - 191 948 грн., січень 2018 року -12 000 грн., лютий 2018 року-14 000 грн., березень 2018 року -244 458 грн., травень 2018 року - 43 768 грн., червень 2018 року-267 184 грн., липень 2018 року -246 402 грн., серпень 2018 року -380 820 грн., вересень 2018 року -76 500 грн.,
- пп. 16.1.2, пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, пп.168.2.1 п. 168.2 ст. 168, пп. «а» п. 176.1 ст.176 , пункту 16і підрозділу 10 розділу XX ПК України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, у сумі 203 513,02 грн., в т.ч. по періодам: 2017 рік - 104 855,32 грн.,           2018 рік - 98 657,70 грн.;
- п.63.3 ст.63 ПК України, п.8.1, 8.4. 8.5 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011р. за № 1562/20300 - не подання у строки, передбачені діючим законодавством, повідомлення за формою 20-ОПП закриття об`єкту оподаткування;
- пп.16.1.2, пп.16.1.12 п.16.1 ст.16, пп.44.3, пп.44.6 ст.44, п. 85.2 ст. 85, п. 177.10 ст.177, пп. 296.1.1 п. 296.1 ст.296 ПК України, п.8 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України № 481 від 16.09.2013, зареєстрованого уМін`юсті України 01.10.2013 за № 1686/24218, п.7 Порядку ведення книги обліку для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 № 579, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.07.2015 за № 800/27245, у результаті ненадання платником оригіналів документів за період, що перевірявся, в тому числі по звітних (податкових) періодах:  до перевірки за період з 01.10.2016 по 31.01.2017, 30.05.2017 по 01.10.2018 не було надано документи, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку, і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС (не ведення обліку доходів, для яких законами України встановлена обов`язкова форма обліку).
На підставі висновків акту перевірки від 25.02.2019 №243/05-99-33-06/ 3519601895 ГУ ДПС у Донецькій обл. винесено податкові повідомлення рішення:
-  ППР № 0005493306 від 25.03.2020 про застосування адміністративних штрафів за ненадання до перевірки документів на загальну суму 340,00 грн.
- ППР №0005473306 від 25.03.2020 про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 340,00 грн.
-  ППР № 0005483306 від 25.03.2020 про донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами результатами річного декларування на загальну суму 3 052 695, 34 грн. з яких 2 442 156,27 грн. за податковими зобов`язаннями та 610 539,07 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
-  ППР№ 0005523306 від 25.03.2020 про донарахування податку на      додану вартість на загальну суму3 365 793,75 грн. з яких 2 692 635,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 673 158,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
- ППР№ 0005543306 від 25.03.2020 про донарахування військового збору, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 254 391,28 грн. з яких 203 513,02 грн. за податковими зобов`язаннями та 50 878,26 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями .
- ППР № 0004923306 від 18.03.2020 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску яким донараховано 183 194,00 грн. єдиного внеску та 54 958,20 грн. штрафних санкцій.
- ППР №0005593306 від 25.03.2020 про застосування адміністративних штрафів за ненадання до перевірки документів на загальну суму 510,00 грн.
-    ППР № 0005573306 від 25.03.2020 про застосування адміністративних штрафів за не реєстрацію як платника ПДВ на загальну суму 170,00 грн.
- ППР № 0005583306 від 25.03.2020 про застосування адміністративних штрафів за неподання повідомлення про закриття об`єкта оподаткування       на загальну суму 170,00 грн.
-   ППР  № 0004893306 від 18.03.2020   про застосування штрафних санкцій з ЄСВ на загальну суму 170,00 грн.
08.07.2020 ДПС України за наслідками розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 від 04.05.2020 б/н ( вх. ДПС № 17730/6 ВІЖД 08.5.2020) в частині оскраження ППР ГУ ДПС у Донецькій обл. від 25.03.2020 № 0005523306, 0005483306, 0005543306,0005593306, 0005493306, 0005473306, 0005573306, 0005583306, скаргу залишено без, а ППР- без змін.
Вважаючи зазначені ППР ГУ ДПС у Донецькій обл. протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що  оскаржувані ППР є обґрунтованими та такими, що винесені на підставі та у межах чинного законодавства, а тому не підлягають скасуванню, з огляду на те, що ФОП   ОСОБА_1 , в порушення пп. 298.1.4 н. 298.1 ст. 298 ПК України, здійснив перехід на спрощену систему оподаткування двічі протягом календарного року з 01.10.2016 по 01.10.2017.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України. 
Пунктом 291.2 ст.291 ПК України встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п.297.1 ст.297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. 
Згідно з п. 291.3 ст.291 ПК України, юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлено ст.298 ПК України
Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву. Заява подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один з таких способів: 1) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; 2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; 3) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством; 4) державному реєстратору як додаток до заяви про державну реєстрацію, що подається для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця з урахуванням вимог п.291.5 ст.291цьогоКодексу. Електронна копія заяви, виготовлена шляхом сканування, передається державним реєстратором до контролюючого органу одночасно з відомостями з заяви про державну реєстрацію на проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"(пп. 298.1.1 п. 298.1 ПК України).
Зареєстровані в установленому законом порядку суб`єкти господарювання (новостворені), які протягом 10 днів з дня державної реєстрації подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, яка не передбачає сплату податку на додану вартість, вважаються платниками єдиного податку з дня їх державної реєстрації (абз. 2 пп.298.1.2 п. 298.1 ПК України).
Підпунктом 298.1.4 п.298.1 ст. 298 ПК України встановлено, що суб`єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб`єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року.
Як встановлено судовим розглядом ФОП ОСОБА_1 у Бахмутській РДА Донецької обл. отримано виписку з ЄДР № 789950 від 30.05.2017 (номер державної реєстрації 2 254 000 0000 017795 від 30.05.2017)  про реєстрацію як ФОП, а 31.05.2017 ним подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування (реєстр. № 7624 від 31.05.2017) як платником єдиного податку II групи з 01.06.2017, про що отримано витяг з реєстру платників єдиного податку від 01.06.2017 № 1705313400167.
З огляду на викладені вище правові норми та враховуючи те, що ОСОБА_1 в межах 10 -денного строку з дня державної реєстрації подано заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування колегія суддів дійшла висновку про дотримання ним порядку обрання спрощеної системи оподаткування.
Враховуючи, що позивачем не приймалось рішення щодо переходу на спрощену систему оподаткування, а було подано заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування як новозареєстрованого ФОП в порядку пп.298.1.2 п.298.1 ст. 298 ПК України, колегія суддів визнає помилковим висновок суду першої інстанції щодо порушення ним порядку переходу на спрощену систему оподаткування, визначеного пп. 298.1.4 п.298.1 ст. 298 ПК України, а відтак і про  обґрунтованість оскаржуваних ППР, що має наслідком їх скасування.  
Крім того, колегія суддів визнає слушними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції помилково вказано про порушення позивачем вимог 298.1.4 п.298.1 ст. 298 ПК України, з огляду на повторність переходу на спрощену систему оподаткування протягом календарного року з 01.10.2016 по 01.10.2017, оскільки відповідно до чинного законодавства календарний рік починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року ( ч.1 ст.3 Бюджетного кодексу України).
          Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.03.2020 у справі № 826/25754/15, у постанові від 11.02.2021 у справі №372/49/20, які суд, з огляду на приписи ч.5 ст. 242 КАС України, враховує при вирішенні спірних правовідносин.
Також колегія суддів погоджується з твердженням апелянта про хибність висновку суду першої інстанції про те, що позивач не може повернутись у поточному році на спрощену систему оподаткування, так як скористався своїм правом на застосування спрощеної системи оподаткування, оскільки реєстрацію ФОП ОСОБА_1 як  платника єдиного податку анульовано від 31.01.2017, у зв`язку із надходженням відомостей від державного реєстратора про проведення державної реєстрації припинення його  діяльності як ФОП, а 30.05.2017   ОСОБА_1  зареєстровано як новоствореного ФОП , який не може вважатись платником інших податків і зборів в розумінні пп.298.1.4  п.298.1 ст.298 ПК України, оскільки був знятий з податкового обліку.
Колегія суддів зауважує, що Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV та ПК України не визначає такої реєстраційної дії, як поновлення реєстрації. 
Щодо посилання відповідача на наявність підстав для залишення позовних вимог без розгляду, у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч.ч. 3-4 ст. 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Приписами ч. 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до п. 3 розділу VІ "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Колегія суддів зазначає, що ухвалою Харківського адміністративного суду від 23.02.2021 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом та задоволено клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду у справі №520/13564/20, що свідчить про відсутність правових підстав для залишення адміністративного позову без розгляду, про що вірно було зазначено судом першої інстанції.
Посилання податкового органу на правову позицію Верховного Суду щодо місячного строку звернення до суду після закінчення процедури адміністративного оскарження спірних ППР, викладену у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, колегія суддів відхиляє та зауважує.
Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).
Принцип передбачуваності дій держави щодо формулювання національного законодавства визначений у рішенні ЄСПЛ «Олександр Волков проти України». У п. 169, 170 визначено, що вислів «згідно із законом» вимагає, по-перше, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться, вимагаючи, щоб він був доступний для зацікавленої особи, яка, окрім того, повинна мати можливість передбачити наслідки його дії щодо себе, та відповідав принципові верховенства права… Отже, ця фраза передбачає, inter alia, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, що вплинуть на їхні конвенційні права»
Офіційне розуміння правової визначеності як елемента верховенства права надано в пункті 3.1 мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 у справі № 1-25/2010, відповідно до якого одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці є допустимим за умови передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права має базуватися на критеріях, які дадуть змогу передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.
Фактично передбачуваність законодавства спрямована на конкретизацію одного з аспектів принципу правової визначеності - вимоги розумної стабільності права, яка зумовлює необхідність незмінності правових приписів протягом певного часу.
Так, пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).
Аналізуючи обставини справи, що розглядається, враховуючи послідовність дій позивача щодо реалізації свого права у доступі до правосуддя і, насамперед, для забезпечення права на справедливий суд, що є елементом принципу верховенства права, зміна судової практики, яка відбулася після подання позовної заяви до суду, що призвела до тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.
Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначає.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року по справі № 520/13564/2020 скасувати.
Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати податкове повідомлення-рішення № 0005493306 від 25.03.2020 про застосування адміністративних штрафів за ненадання до перевірки документів на загальну суму 340,00 грн.
Скасувати податкове повідомлення-рішення № 0005473306 від 25.03.2020 про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 340,00 грн.
Скасувати податкове повідомлення-рішення №0005483306 від 25.03.2020 про донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за  результатами річного декларування на загальну суму 3 052 695, 34 грн. з яких 2 442 156,27 грн. за податковими зобов`язаннями та 610 539,07 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
Скасувати податкове повідомлення-рішення №0005523306 від 25.03.2020 про донарахування податку на   додану вартість на загальну суму 3 365 793,75 грн. з яких 2 692 635,00 грн. за податковими зобов`язаннями та 673 158,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
Скасувати податкове повідомлення-рішення №0005543306 від 25.03.2020 про донарахування військового збору, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 254 391,28 грн. з яких 203 513,02 грн. за податковими зобов`язаннями та 50 878,26 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями .
Скасувати податкове повідомлення-рішення №0004923306 від 18.03.2020 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску яким донараховано 183 194,00 грн. єдиного внеску та 54 958,20 грн. штрафних санкцій.
Скасувати податкове повідомлення-рішення №0005593306 від 25.03.2020 про застосування адміністративних штрафів за ненадання до перевірки документів на загальну суму 510,00 грн.
Скасувати податкове повідомлення-рішення № 0005573306 від 25.03.2020 про застосування адміністративних штрафів за не реєстрацію як платника ПДВ на загальну суму 170,00 грн.
Скасувати податкове повідомлення-рішення № 0005583306 від 25.03.2020 про застосування адміністративних штрафів за неподання повідомлення про закриття об`єкта оподаткування       на загальну суму 170,00 грн.
Скасувати податкове повідомлення-рішення №     0004893306 від 18.03.2020 про застосування штрафних санкцій з ЄСВ на загальну суму 170,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	Я.В. П`янова    О.А. Спаскін   	
Тривалість виготовлення повного тексту постанови пов`язана з перебуванням судді Любчич Л.В. на лікарняному. 
Повний текст постанови складено  12.10.2021