Справа № 444/1762/17                                        Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є. 
Провадження № 22-ц/811/653/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:60

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М., 
секретарка: Скакун І.А.,

за участі в судовому засіданні відповідача ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області в складі судді Мікули В.Є. від 08 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Рава-Руської ДНК про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсною та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання недійсним та скасування договору дарування житлового будинку та договору дарування земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав обтяжень, визнання права власності на нерухоме майно та земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а : 

рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 08 січня 2020 року позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину після смерті гр. ОСОБА_7 , серія та номер: 425 , НМА №1999957 видане Рава-Руською державною нотаріальною конторою Львівської області 07.06.2017 р., на ім`я ОСОБА_1 в частині 1/4 частки, що має належати гр. ОСОБА_4 ; Визнано недійсною та скасовано державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 від 07.06.2017р, реєстраційний номер №1271343346227, номер запису про право власності 208460032; Визнано недійсною та скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею, 025 (га), дата державної реєстрації земельної ділянки 03.04.2017р. з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 від 07.06.2017 р., кадастровий номер 4622782000:01:021:0015, реєстраційний номер 12713448146227, номер запису про право власності 20846162; Визнано недійсним та скасовано договір дарування серія та номер: 1271 від 04.07.2017р., земельної ділянки, площею, 0,25 (га) з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4622782000:01:021:0015, реєстраційний номер 12713448146227 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Шайда С.С.; Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 36000767 від 05.07.2017 р. 17:04:24, про реєстрацію за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 права спільної часткової власності по 1/2 на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 4622782000:01:021:0015, реєстраційний номер 12613448146227, розташовану на АДРЕСА_1 ;  Визнано недійсним та скасовано договір дарування серія та номер: 1271 від 04.07.2017р., житлового будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер №1271343346227, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Шайда С.С.; Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 36000138 від 05.07.2017 р. 16:45:04, про реєстрацію за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 права спільної часткової власності по1/2 на житловий будинок АДРЕСА_1 ; Визнано за ОСОБА_4 ІПН: НОМЕР_3 право власності на 1/4 будинку АДРЕСА_1 в порядку ст. 1241 ЦК України після смерті матері - гр. ОСОБА_7 ; Визнано за ОСОБА_4 ІПН: НОМЕР_3 право власності на 1/4 земельної ділянки площею, 025 (га) з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4622782000:01:021:0015, реєстраційний номер 12613448146227 в порядку ст. 1241 ЦК України після смерті матері - гр. ОСОБА_7 .
Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. 
Вказує, що з рішенням не погоджується, вважає його незаконним, таким що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, не правильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що ухвалюючи вказане рішення суд прийшов до переконання, що Позивач проживала разом зі своєю матір`ю на час її смерті та є такою, що спадщину прийняла в силу п.3 ст. 1268 ЦК України. Однак рішенням Франківського районного суду м. Львова встановлені інші обставини, що на 14.06.2017 року Позивач не проживала за адресою АДРЕСА_1 не проживала, а перебувала на тривалому лікуванні. З наведених вище доводів та оцінки наданих Позивачем доказів, а саме довідка та акт Гійченської сільської ради є нікчемними, оскільки суперечать основному доказу рішенню суду. Звертає увагу, що заяви про спадкування після смерті матері Позивач не подавала до нотаріальної контори. Тому, Позивач не може вважатися такою, що в силу п.3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла, оскільки не проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сім`єю. Щодо ухвалення судом рішення про визнання недійсними договорів житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 зазначає, що Позивач не обґрунтував на підставі яких норм права він вважає, що такі договори є недійсними в цілому. Судом, також, не надано жодного правового обґрунтування прийнятого в цій частині рішення. Також, вказує, що позивач не довів незаконності набуття права власності на майно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а відтак не довів і недійсності оспорюваних договорів.
В судове засідання окрім відповідача ОСОБА_8 та представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що такі особи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Клопотання про відкладення розгляду справи відповідача ОСОБА_8 з підстав відсутності його представника колегія суддів вважала необґрунтованим та відхилила, зважаючи на те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду заздалегідь, а саме 30.11.2021 року (Т.2 а.с. 223 розписка про його повідомлення про час та місце судового розгляду), тому міг повідомити про час та місце судового розгляду належним чином свого представника або забезпечити участь у справі іншого представника у випадку неможливості участі того, який брав участь у справі. Крім цього, відповідачем не було поданого будь-яких доказів, які б свідчили про поважність причин неявки чи об`єктивну неможливість участі у розгляді справи його представника.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача на підтримання апеляційної скарги, представника позивачки - в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, усних та письмових заяв та пояснень учасників справи у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 1218, 1224, 1241 ЦК України, та задовольняючи позов, виходив з того, що згідно заповіту складеного в с.Гійче Жовківського району Львівської області 20.07.2016р. в приміщенні Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не було чи з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , 1949 року народження, мешканцю с.Гійче Жовківського району Львівської області. Згідно витягу про реєстрацію права власності будинок за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 (рішення про реєстрацію права власності 12.08.2004р.) Згідно довідки виданої виконкомом Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області АДРЕСА_5 було перейменовано на АДРЕСА_6 на підставі рішення дев`ятнадцятої сесії Гійченської сільської ради 6-го демократичного скликання від 05.07.2013 року № 4. Згідно заяви ОСОБА_1 від 06.10.2016р. до Рава-Руської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7 , заявник зазначив, що спадкоємців крім нього немає. Пережилого чоловіка немає. Згідно заяви ОСОБА_1 від 07.06.2017р. до Рава-Руської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , заявник зазначив, що спадкоємців крім нього немає. Пережилого чоловіка немає. 07.06.2017р. державним нотаріусом Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області Сапелюк М.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . 07.06.2017р. державним нотаріусом Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області Сапелюк М.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом - ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки, площею 0,2500 гектара (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель), яка розташована в АДРЕСА_1 . 07.06.2017р. державним нотаріусом Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області Сапелюк М.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом - ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки, площею 0,0894 гектара (для ведення особистого селянського господарства), яка розташована в АДРЕСА_1 . 27.05.2019р. державним нотаріусом Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області Сапелюк М.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом - ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки, площею 0,5502 гектара (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), яка розташована на території Гійченської сільської ради, Жовківського району Львівської області. 27.05.2019р. державним нотаріусом Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області Сапелюк М.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом - ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки, площею 0,4022 гектара (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), яка розташована на території Гійченської сільської ради, Жовківського району Львівської області. Таким чином, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, в яких ОСОБА_1 вказав про відсутність інших спадкоємців. Суд зазначив, що позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_4 , видане Сокальським Об`єднаним УПФУ Львівської області. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 18.12.2017р (справа № 465/4247/17) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано недієздатною. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02.08.2018р. встановлено опіку над недієздатною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ЇЇ опікуном призначено чоловіка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно відповіді Гійченської сільської ради № 369/02-09 від 28.09.2017р. на запит адвоката Покотило Р.В., ОСОБА_4 дійсно проживала без реєстрації разом з матір`ю ОСОБА_7 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 . Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку № 679 від 14.06.2017р., виданої Гійченською сільською радою ОСОБА_4 вбачається, що за адресою в АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Суд зазначив, що в заяві Позивачки від 12.04.2019р. зазначено, що відповідач ОСОБА_1 04.07.2017р. уклав договір дарування, згідно якого відчужив вищевказаний будинок та земельну ділянку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Суд вказав, що особа, в тому числі спадкоємець, який має право на обов`язкову частку у спадщині, може бути усунена від права на спадкування відповідно до норм ст.1224 ЦК України. Вказаною статтею визначено вичерпний перелік підстав, коли спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Відомості про те, що позивачку було усунено від права на спадкування відповідно до норм ст.1224 ЦК України в суді відсутні. Судом встановив, що на день смерті ОСОБА_7 з нею проживали двоє її дочок ОСОБА_4 (позивачка) та ОСОБА_15 , котрі є єдиними спадкоємцями першої черги. ОСОБА_7 склала заповіт в користь відповідача ОСОБА_1 , який під час звернення до Рава-Руської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вказав про відсутність інших спадкоємців. Однак ОСОБА_4 належить до спадкоємців першої черги і є інвалідом другої групи, і не залежно від складеного заповіту вона має право на обов`язкову частку в спадковому майні, тобто має право на 1/2 частину з 1/2, що належала померлій, відповідно до ст.1241 ЦК України. А відтак, аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки слід задоволити.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, не всі обставини, які суд вважав встановленими доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
27.07.2017 ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив суд:
- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину після смерті гр. ОСОБА_7 , серія та номер: 425, НМА №1999957 видане Рава-Руською державною нотаріальною конторою Львівської області 07.06.2017 р., на ім`я ОСОБА_1 в частині 1/4 частки, що має належати гр. ОСОБА_4 ;
- визнати недійсною та скасувати Державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 від 07.06.2017 р, реєстраційний номер №1271343346227, номер запису про право власності 208460032;
- визнати недійсною та скасувати Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею, 025 (га), дата державної реєстрації земельної ділянки 03.04.2017р. з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 від 07.06.2017 р., кадастровий номер 4622782000:01:021:0015, реєстраційний номер 12713448146227, номер запису про право власності 20846162;
- визнати за гр. ОСОБА_4 ІПН: НОМЕР_3 право власності на 1/4 будинку АДРЕСА_1 в порядку ст. 1241 ЦК України після смерті матері - гр. ОСОБА_7 ;
- визнати за ОСОБА_4 ІПН: НОМЕР_3 право власності на 1/4 земельної ділянки площею, 025 (га) з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 , в порядку ст. 1241 ЦК України після смерті матері - гр. ОСОБА_7 .
12.04.2019 ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог, відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Рава-Руська державна нотаріальна контора, у якій просив суд:
- Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину після смерті гр. ОСОБА_7 , серія та номер: 425 , НМА №1999957 видане Рава-Руською державною нотаріальною конторою Львівської області 07.06.2017 р., на ім`я ОСОБА_1 в частині 1/4 частки, що має належати гр. ОСОБА_4 ;
- Визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 від 07.06.2017 р, реєстраційний номер №1271343346227, номер запису про право власності 208460032;
- Визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею, 025 (га), дата державної реєстрації земельної ділянки 03.04.2017р. з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 від 07.06.2017 р., кадастровий номер 4622782000:01:021:0015, реєстраційний номер 12713448146227, номер запису про право власності 20846162;
- Визнати недійсним та скасувати договір дарування серія та номер: 1271 від 04.07.2017р., земельної ділянки, площею, 0,25 (га) з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4622782000:01:021:0015, реєстраційний номер 12713448146227 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Шайда С.С.;
- Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 36000767 від 05.07.2017 р. 17:04:24, про реєстрацію за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 права спільної часткової власності по 1/2 на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 4622782000:01:021:0015, реєстраційний номер 12613448146227, розташовану на АДРЕСА_1 ;
- Визнати недійсним та скасувати договір дарування серія та номер: 1271 від 04.07.2017р., житлового будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер №1271343346227, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Шайда С.С.;
- Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 36000138 від 05.07.2017 р. 16:45:04, про реєстрацію за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 права спільної часткової власності по1/2 на житловий будинок АДРЕСА_1 ;
- Визнати за ОСОБА_4 ІПН: НОМЕР_3 право власності на 1/4 будинку АДРЕСА_1 в порядку ст. 1241 ЦК України після смерті матері - гр. ОСОБА_7 ;
- Визнати за ОСОБА_4 ІПН: НОМЕР_3 право власності на 1/4 земельної ділянки площею, 025 (га) з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4622782000:01:021:0015, реєстраційний номер 12613448146227 в порядку ст. 1241 ЦК України після смерті матері - гр. ОСОБА_7 .
В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мама ОСОБА_7 , внаслідок чого після її смерті відкрилась спадщина в порядку передбаченому ст.1220 ЦК України. На випадок своєї смерті ОСОБА_7 було вчинено заповіт на користь ОСОБА_1 . На підставі даного заповіту ОСОБА_1 07.06.2017р., видано свідоцтво про право на спадщину та зареєстровано право власності на 1/1 будинку АДРЕСА_1 та 1/1 земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) 22 розтошовану в АДРЕСА_1 . На час смерті ОСОБА_7 разом з нею проживали і її дочки - ОСОБА_4 (позивачка) та ОСОБА_15 , котрі є єдиними спадкоємцями першої черги відповідно до норм ст.1261 ЦК України і котрі фактично прийняли спадщину після смерті матері на підставі норм ст.1268 ЦК України, як такі, що проживали разом із спадкодавцем на час його смерті, а відтак право власності набуто спадкоємцями з моменту відкриття спадщини. Крім цього зазначила, що не зважаючи на наявність заповіту право на обов`язкову частку у спадковому майні виникло як у ОСОБА_4 так і у ОСОБА_15 на підставі норм 1241 ЦК України, а саме у зв`язку із перебуванням їх на інвалідності станом на день відкриття спадщини.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 08 червня 2021 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Рава-Руська ДНК про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсною та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання недійсним та скасування договору дарування житлового будинку та договору дарування земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав обтяжень, визнання права власності на нерухоме майно та земельну ділянку в порядку спадкування за законом, як правонаступника позивачки ОСОБА_4 , - ОСОБА_2 у зв`язку із смертю ОСОБА_4 , що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_5.
Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.  Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).
Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.  У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.  Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Однак, відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).  Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.  До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.  Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку.
За ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Також, згідно ст. 1269 ЦК України,  Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Т.1 а.с. 175).
Згідно заповіту складеного в с.Гійче Жовківського району Львівської області 20.07.2016р. в приміщенні Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не було чи з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , 1949 року народження, мешканцю с.Гійче Жовківського району Львівської області. (Т. 1 а.с. 184).
Також, згідно витягу про реєстрацію права власності будинок за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 ( рішення про реєстрацію права власності 12.08.2004р.)
Крім цього, відповідно до довідки виданої виконкомом Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області вбачається, що АДРЕСА_5 було перейменовано на АДРЕСА_6 на підставі рішення дев"ятнадцятої сесії Гійченської сільської ради 6-го демократичного скликання від 05.07.2013 року № 4.
Окрім наведеного, згідно заяви ОСОБА_1 від 06.10.2016р. до Рава-Руської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7 , заявник зазначив, що спадкоємців крім нього немає. Пережилого чоловіка немає.
Окрім цього, згідно заяви ОСОБА_1 від 07.06.2017р. до Рава-Руської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , заявник зазначив, що спадкоємців крім нього немає. Пережилого чоловіка немає.
Також, 7.06.2017р. державним нотаріусом Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області Сапелюк М.О. відповідачу було видано три свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 
А саме: 
?спірне свідоцтво № 425 , яке стосується житлового будинку АДРЕСА_1 , а також інші свідоцтва, які позивачкою у даній справі не оскаржувалися та стосуються іншого спадкового майна, а саме:
oземельної ділянки, площею 0,2500 гектара (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель), яка розташована в АДРЕСА_1 львівської області (№426);
oземельної ділянки, площею 0,0894 гектара (для ведення особистого селянського господарства), яка розташована в АДРЕСА_3 ;
Додатково 27.05.2019р. державним нотаріусом Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області Сапелюк М.О. відповідачу було видано ще два свідоцтва про право на спадщину за заповітом та які стосуються: земельної ділянки, площею 0,5502 гектара (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), яка розташована на території Гійченської сільської ради, Жовківського району Львівської області та земельної ділянки, площею 0,4022 гектара (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), яка розташована на території Гійченської сільської ради, Жовківського району Львівської області. 
Вказані два свідоцтва теж у даній справі не оскаржувалися. 
Тому, слід вважати, що ОСОБА_1 прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Однак у цій заяві та інших заявах відповідач ОСОБА_1 вказав про відсутність інших спадкоємців, що не відповідає дійсності та вказана інформація нотаріусом належним чином перевірена не була.
Навпаки, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_4 , виданого 17.10.2016 року Сокальським Об`єднаним УПФУ Львівської області та визнана вона інвалідом згідно такого посвідчення з 16.06.2016 року (Т.1 а.с. 11).
Також, з відповіді Гійченської сільської ради № 369/02-09 від 28.09.2017р. вбачається, що ОСОБА_4 дійсно проживала без реєстрації разом з матір`ю ОСОБА_7 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 (Т.1 а.с. 131). 
З пояснень представника позивачки вбачається, що проживала вона з матір`ю з 2015 року з часу виникнення у неї проблем зі здоров`ям, хоча і була зареєстрована у м.Червонограді Львівської області.
Вказана обставина визнана відповідачем у суді першої інстанції у судовому засідання 26.09.2019 року, хоча у апеляційній інстанції відповідач вказану обставину заперечив. 
Відтак, слід вважати, що ОСОБА_4 на час смерті своєї матері ОСОБА_7 була особою з інвалідністю ІІ групи та така проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно слід вважати, що вона прийняла спадщину після смерті матері фактично та є спадкоємцем як особа з інвалідністю ІІ групи, що має право на обов`язкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України.
Також, Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 18.12.2017р (справа № 465/4247/17) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано недієздатною.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02.08.2018р. встановлено опіку над недієздатною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ЇЇ опікуном призначено чоловіка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Окрім цього, згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку № 679 від 14.06.2017р., виданої Гійченською сільською радою ОСОБА_4 вбачається, що за адресою в АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Однак зміна місця проживання мала місце вже після смерті матері позивачки ОСОБА_7 .
Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі про те, що: позивачем до матеріалів справи долучено довідку від 14.06.2017 року №679, з якої вбачається що позивачка без реєстрації проживає в будинку АДРЕСА_2 ; те, що з рішення Франківського районного суду м. Львова від 18.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 з 09.06.2017 року перебуває на лікуванні в Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня»; те, що представником позивача до матеріалів справи долучено акт про проживання особи без реєстрації від 14.06.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 станом на 14.06.2017 року проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 ; те, що рішення Франківського районного суду м. Львова встановлені інші обставини, що на 14.06.2017 року позивач не проживала за згаданою адресою, а перебувала на тривалому лікуванні; те, що до матеріалів справи долучено копію паспорта позивача згідно якої вона зареєстрована в АДРЕСА_4 , значення не мають, зважаючи на те, що вказані події мали місце в 2017 році після смерті матері позивачки ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Тому слід вважати, що на день смерті ОСОБА_7 з нею проживала її донька ОСОБА_4 , яка є спадкоємицею першої черги, яка прийняла спадщину та як на той час непрацездатна має право на обов`язкову частку у спадщині.
Також, на час смерті ОСОБА_7 була живою і її донька ОСОБА_15 , яка померла після її смерті, що вказано у позовній заяві та визнано сторонами у суді апеляційної інстанції. Тобто на час смерті ОСОБА_7 було два спадкоємця матері першої черги за законом.
Тому, ОСОБА_4 , яка належить до спадкоємців першої черги і є особою з інвалідністю другої групи, незалежно від складеного заповіту має право на обов`язкову частку в спадковому майні, а саме має право на Ѕ частину з Ѕ, що належала б їй і іншій померлій на даний час сестрі як спадкоємиці померлої першої черги за законом, відповідно до ст.1241 ЦК України, тобто на ј частину.
Враховуючи вказане, спірне Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті гр. ОСОБА_7 , серія та номер: 425, НМА №1999957 видане Рава-Руською державною нотаріальною конторою Львівської області 7.06.2017 р., на ім`я ОСОБА_1 , стосовно спадщини, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на ј частки вказаного спадкового майна слід вважати видано незаконно, без врахування вказаних обставин, що мали значення та таке слід було б визнати недійсним у цій частині, чим слід вважати вказану позовну вимогу обґрунтованою та таку слід було б задовольнити.
Що стосується позовних вимог про визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 від 07.06.2017 р, реєстраційний номер №1271343346227, номер запису про право власності 208460032; визнання недійсним та скасування договору дарування серія та номер: 1271 від 04.07.2017р., житлового будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер №1271343346227, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Шайда С.С.; скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 36000138 від 05.07.2017 р. 16:45:04, про реєстрацію за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 права спільної часткової власності по 1/2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , то в задоволенні таких слід було відмовити зважаючи на таке.
Так, з постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі №466/8649/16-ц вбачається, що відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (див., зокрема, пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18)).
Як зазначено вище, задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься виключно в разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18).
Отже, ефективність віндикаційного позову забезпечується саме наявністю державної реєстрації права власності за відповідачем, оскільки за відсутності такої реєстрації судове рішення про задоволення віндикаційного позову не є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем. Тому позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності відповідача суперечить позовній вимозі про витребування нерухомого майна. Виходячи з цього в задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності слід відмовити.
Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис, як зазначено вище, вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову.
Крім цього, із згаданої позиції суду касаційної інстанції вбачається, що у випадку обрання позивачем способу захисту такого як заявлення віндикаційного позову до задоволення підлягають вимоги про визнання недійсним первинного правовстановлюючого документу (свідоцтва, акту, правочину, тощо), що виданий незаконно та задоволення вимоги про витребування майна від останнього володільця такого майна (додатково ст. 388 ЦК України), (у даному випадку ј частини спірного будинку шляхом визнання права власності). Тим більше у даному випадку майно вибуло за безвідплатним договором. 
Тому, до задоволення підлягала і вимога про витребування спірного майна, а саме ј частини спірного будинку шляхом визнання права власності за позивачкою.
Решта вимог що стосуються спірного будинку до задоволення не підлягали.
Що стосується вимог позивачки про визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею, 025 (га), дата державної реєстрації земельної ділянки 03.04.2017р. з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 від 07.06.2017 р., кадастровий номер 4622782000:01:021:0015, реєстраційний номер 12713448146227, номер запису про право власності 20846162; визнання недійсним та скасування договору дарування серія та номер: 1271 від 04.07.2017р., земельної ділянки, площею, 0,25 (га) з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4622782000:01:021:0015, реєстраційний номер 12713448146227 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Шайда С.С.; скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 36000767 від 05.07.2017 р. 17:04:24, про реєстрацію за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 права спільної часткової власності по 1/2 на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 4622782000:01:021:0015, реєстраційний номер 12613448146227, розташовану по АДРЕСА_1 ; визнання за ОСОБА_4 ІПН: НОМЕР_3 права власності на 1/4 земельної ділянки площею, 025 (га) з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4622782000:01:021:0015, реєстраційний номер 12613448146227 в порядку ст. 1241 ЦК України після смерті матері - гр. ОСОБА_7 , - то такі до задоволення не підлягали, зважаючи на те, що позивачем не оспорено первинний правовстановлюючий документ, за яким набув право власності на такий об`єкт нерухомості відповідач, а саме свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане Рава-Руською державною нотаріальною конторою Львівської області 07.06.2017 р., на ім`я ОСОБА_1 за реєстровим номером 426 на спірну земельну ділянку.
Відтак, підстав для задоволення вказаних вище вимог не було та такі задоволені безпідставно.
Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку слід задовольнити частково, рішення ж суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов слід задовольнити частково. Оспорюване свідоцтво про право на спадщину за заповітом слід визнати недійсним в частині визнання за відповідачем права власності на ј частину спірного будинку, також слід витребувати вказану частину спірного будинку у інших відповідачів ( ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) шляхом визнання права власності на таку частину нерухомого майна за ОСОБА_4 , правонаступницею якої є ОСОБА_2 . В задоволенні решти позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 08 січня 2020 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_4 , правонаступницею якої є ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Рава-Руська ДНК про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсною та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання недійсним та скасування договору дарування житлового будинку та договору дарування земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав обтяжень, визнання права власності на нерухоме майно та земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.
Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті гр. ОСОБА_7 , серія та номер: 425, НМА №1999957 видане Рава-Руською державною нотаріальною конторою Львівської області 7.06.2017 р., на ім`я ОСОБА_1 , стосовно спадщини, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на ј частки вказаного спадкового майна, - визнати недійсним.
Визнати за ОСОБА_4 , правонаступницею якої є ОСОБА_2 право власності на ј частину будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_7 .
В задоволенні решти позову - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                   Я.А. Левик

Судді:                                                                                                 Р.В. Савуляк 
     
М.М. Шандра