Головуючий І інстанції: Бадюков Ю.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 р. 	Справа № 520/2957/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Любчич Л.В.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 28.04.21 по справі № 520/2957/21
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                     
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  (далі по тексту – відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просив суд:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області які полягають у виплаті лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 та лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01. 03. 2018 однією сумою без використання при такій виплаті постанов КМУ чи інших нормативно правових актів, які надають боржнику можливість для відстрочення виплат;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати та виплачувати пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 однією сумою без використання при такій виплаті постанов КМУ чи інших нормативно правових актів, які надають боржнику можливість для відстрочення виплат;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити компенсацією за несвоєчасну виплату пенсії з 01.01.2018 згідно з постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 однією сумою без використання при такій виплаті постанов КМУ чи інших нормативно правових актів, які надають боржнику можливість для відстрочення виплат.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області, які полягають у виплаті ОСОБА_1 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018  з 05.03.2019 .
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018  з 05.03.2019, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.03.2019  однією сумою.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії з 05.03.2019 згідно з постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 однією сумою.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії за період з 01.01.2018 по 04.03.2019, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення в цій частині та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване  рішення в цій частині та прийняти нову постанову, якою у задовольнити  позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилався на те, що з урахуванням нормативно-правового регулювання щодо перерахунку пенсій, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) № 103 від 21.02.2018 (далі за текстом - постанова КМУ № 103), як територіальний орган виконавчої влади діяв правомірно. Зазначив, що позовна вимога про виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 однією сумою необґрунтовано задоволена судом першої інстанції, оскільки є передчасною. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, сформовану, зокрема, у постанові від 11 липня 2018 року у справі №487/6923/16-а, вказує, що судом першої інстанції неправомірно задоволені вимоги щодо компенсації втрати частини доходу, оскільки такі вимоги є передчасними.  
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі – КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах  доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 
На момент призначення пенсії розмір пенсії позивача становив 80 % грошового забезпечення, що підтверджується довідкою №1004 від 16.02.2021 (а.с.7).
З 01.01.2018  позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі довідки уповноваженого органу у відповідності до постанови КМУ № 103. 
Підсумок пенсії (з надбавками) після перерахунку з 01.01.2018  склав 6305,40 грн. 
Згідно з постановою КМУ №103  підвищення пенсії позивача складає 2167,20 грн., з них виплачується: з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення 1083,60 грн.; з 01.01.2019  по 31.12.2019  щомісячно 75% від підвищення 1625,40 грн.; з 01.01.2020 щомісячно 100% від підвищення 2167,20 грн., що підтверджується довідкою №1004 від 16.02.2021 (а.с.7).
Листом від 16.02.2021 № 2000-0203-8/24314 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивача, що на виконання Постанови КМУ № 103, головним управлінням з 01.01.2018 здійснено перерахунок пенсії.
Виплата перерахованих підвищених пенсій відповідно до пункту 2 постанови КМУ № 103 проводилась з 1 січня 2018 року у розмірах від суми підвищення пенсії, визначеною станом на 01 березня 2018 року: з 1 січня 2018 р. — 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. — 75 відсотків.
На виконання постанови Кабінету Міністрів України “Про деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян” від 24.12.2019 № 1088, з 01.01.2020 виплата пенсій, призначених згідно із Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, до 1 березня 2018 р. та перерахованих з 1 січня 2018 р., здійснюється з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 р. (а.с.6).
Не погоджуючись із тим, що відповідач протиправно зменшив розмір суми підвищення пенсії із 100 % до 50 % - з 01.01.2018 та до 75 % з 01.01.2019, позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо виплати позивачу 75% суми підвищення пенсії після перерахунку 01.01.2018 з 05.03.2019, оскільки такий перерахунок за вказаний період проведено на виконання постанови КМУ № 103, чинної до 05 березня 2019 року, і дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо проведення перерахунку пенсії за рахунок виплати 50 % суми підвищення пенсії з 01 січня 2018 року та 75 % суми підвищення пенсії з 01 січня 2019 року до 05 березня 2019 року не можуть вважатися протиправними.
Також, з урахуванням статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та судової практики Європейського суду з прав людини щодо «ефективного засобу правового захисту», суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимога про виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою також підлягає задоволенню, оскільки вказане є дотриманням судом гарантії, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. Зобов`язуючи Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській нарахувати та виплатити компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії з 05.03.2018, суд першої інстанції виходив із того, що Закон України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядок проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"№2262-ХІІ від 09.04.1992 (надалі також - Закон №2262-ХІІ).
За приписами статті 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Пунктом 1 постанови КМУ № 103  визначено: перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Згідно з пунктом 2 постанови КМУ № 103 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) визначено проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
З огляду на матеріали справи, позивачу з 01.01.2018 проведено перерахунок пенсії, відповідно до якого підвищення пенсії позивача складає 2167,20 грн., з них виплачується: з 01.01.2018  по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення 1083,60 грн.; з 01.01.2019  по 31.12.2019  щомісячно 75% від підвищення 1625,40 грн.; з 01.01.2020  щомісячно 100% від підвищення 2167,20 грн., що підтверджується довідкою №1004 від 16.02.2021 (а.с.7).
Колегія суддів зазначає, що постанова КМУ № 103 на час вчинення відповідачем перерахунку пенсії була чинною, не була визнана неконституційною та підлягала застосуванню до спірних правовідносин.
Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, та яке набрало законної сили 05.03.2019 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ №103 та зміни до пункту 5 Порядку № 45, додатку 2 до Порядку № 45.
Колегія суддів звертає увагу, що частина друга статті 265 КАС України, згідно з якою нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не регулює питань щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними. Предметом її регулювання є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним.
Колегія суддів наголошує на неможливості виконання положення нормативно-правового акту, визнаного судом протиправним та таким, що прийнятий поза межами повноважень, не в порядку та спосіб, передбачені законом.
Отже, з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 (з 05.03.2019) позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 05.03.2019.
Така правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 06.08.2019 у справі №160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020, та у постанові від 09.04.2020 у справі №640/19928/18.
Разом із тим, скасування з 05.03.2019 в судовому порядку пункту 2 Постанови №103 не впливає на результат розгляду цієї справи по суті, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин відповідні норми постанови №103 були чинними і пенсійний орган правомірно їх дотримувався.
Такий висновок узгоджується правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постановах від 17.06.2020 у справі №2540/2873/18 та від 24.07.2020 у справі № 823/2442/18.
Оскільки ГУ ПФУ у Харківській області є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, що прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав не враховувати приписи п.2 постанови КМУ № 103.
Вищевказаний висновок узгоджується правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 16.10.2019 у справі №2040/6740/18.
Отже, з урахуванням відсутності у ГУ ПФУ України в Харківській області, в силу ст.19 Конституції України, в період з 01.01.2018 по 04.03.2019 іншого законного способу дій, ніж передбачений постановою КМУ № 103, колегія суддів зазначає, що відповідач, виплачуючи в період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 50% підвищення до пенсії, а з 01.01.2019 по 04.03.2019 75% підвищення до пенсії позивача, діяв відповідно до п. 2 постанови КМУ №103 та не порушив вимог ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, оскільки такий спосіб дій був прямо передбачений вказаною постановою Кабінету Міністрів України.
З огляду на вказане вище, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії за період з 01.01.2018 по 04.03.2019.
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції у цій частині помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.
Щодо рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання виплатити 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 однією сумою, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч.3 ст. 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Частиною 3 ст.52 Закону України №2262-ХІІ визначено, що виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.
Частиною 2 ст.55 Закону України  №2262-ХІІ визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу ПФУ, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Колегія суддів зауважує, що системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону № 2262-ХІІ свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати "порядок перерахунку пенсії" не є тотожним праву встановлювати "строки перерахунку пенсії", "строки виплати пенсії".
Отже,  питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям "порядок проведення перерахунку пенсії".
Колегія суддів зауважує, що законодавством не передбачено виплати пенсії, належної позивачу, частинами, а отже, належним виконанням судового рішення, в даному випадку, є саме виплата всієї суми перерахованої пенсії однією сумою.
Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Так, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").
В даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання пенсійний виплат, передбачені чинними нормами Законів України, тобто вони є конкретними, а тому на них поширюється режим "існуючого майна".
Нормами ст. 246 КАС України визначається зміст рішення суду.
Частиною 6 наведеної статті КАС України визначено, що у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку виплата всієї суми перерахованої пенсії однією сумою є фактично способом захисту прав позивача, оскільки, по-перше, вказані суми недоплаченої суми повинні були вже виплачені позивачу і, відповідно, громадянин має право отримати одразу всю суму на виконання рішення суду, а  по-друге, це буде фактично порядком виконання рішення суду, відповідно до  вказаної вище норми КАС України,  з огляду на  спір щодо порядку виконання  судового рішення, а тому суд першої інстанції мав визначити спосіб виконання рішення суду.  
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого  висновку про задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 всієї суми перерахованої пенсії однією сумою.
Відповідно доводи відповідача про їх безпідставність та необґрунтованість є помилковими.
Стосовно вимог позову про зобов`язання відповідача про нарахування та виплати позивачу компенсацію  за несвоєчасну виплату пенсії, колегія суддів зауважує таке.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтею 2 Закону України  "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів зауважує, що нарахування та виплата суми пенсії ставить первинною подією щодо компенсації втрати частини пенсії, яка нараховується та виплачується, відповідно, після та за результатом нарахування та виплати основної суми пенсії, а тому в даному випадку вимоги про зобов`язання відповідача нарахування та виплати позивачу компенсації за несвоєчасну виплату пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати є передчасними.
Суд першої інстанції, дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Доводи апеляційної скарги відповідача щодо зазначених обставин приймаються колегією суддів у якості належних.
За приписами пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За статтею 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахування та виплати позивачу компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в цій частині з прийняттям нового  - про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Ураховуючи приписи ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в харківській області задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року по справі № 520/2957/21 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії з 05.03.2019 згідно з постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 однією сумою.
Ухвалити постанову якою відмовити ОСОБА_1 в цій частині в задоволенні позовних вимог.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року по справі №520/2957/21 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	В.Б. Русанова    Я.В. П`янова