ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" листопада 2021 р.           Справа№ 925/365/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Демидової А.М. 
          Владимиренко С.В. 

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.
за участю представників сторін:
від позивача-1:          не з`явився 
від позивача-2:           не з`явився           
від відповідача:           не з`явився
від прокуратури:          Кузьміна К.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської прокуратури
на рішення господарського суду міста Києва від 19.08.2021 (повний текст складено 30.08.2021)
у справі № 925/365/21 (суддя Щербаков С.О.)
за позовом Уманської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: 
1)           Уманської міської ради;
2)           Комунального некомерційного підприємства "Уманська центральна міська лікарня" Уманської міської ради 
до     Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ФАРГО"         
про визнання правочину недійсним в частині та стягнення 103 626, 17 грн
                                            
В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В квітні 2021 року Уманська окружна прокуратура    звернулась до господарського суду Черкаської області з позовом в інтересах держави в особі Уманської міської ради та Комунального некомерційного підприємства "Уманська міська лікарня" Уманської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Фарго" про визнання недійсним п. 3.2 договору про закупівлю від 23.03.2020 №151, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством "Уманська міська лікарня" Уманської міської ради та ТОВ "Салюте-М" (перейменовано на ТОВ "ТД Фарго"), в частині включення податку на додану вартість до загальної ціни договору; стягнення з ТОВ "ТД Фарго"    на користь Комунального некомерційного підприємства "Уманська міська лікарня" Уманської міської ради кошти у розмірі 103 626, 17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, яким   внесено зміни до п. 71 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення»  Податкового кодексу України  щодо звільнення від оподаткування медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, коронавірусної хвороби (COVID-19), а також на ст. 1212 Цивільного кодексу України в частині стягнення грошових коштів у сумі 103 626, 17 грн як безпідставно отриманих. 

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 24.03.2021 у справі № 925/365/21 у справі матеріали справи № 925/365/21 передано за встановленою підсудністю до господарського суду міста Києва.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.08.2021 у справі №925/365/21 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що   прокурором не доведено, а судом не встановлено існування обставин, якими було мотивовано звернення до суду з вимогою про визнання недійсним п. 3.2 договору в частині включення до загальної суми договору податку на додану вартість у розмірі 103 626, 17 грн. та зобов`язання відповідача повернути позивачу-2 (КНП "Уманська ЦМЛ") грошові кошти у наведеній сумі, а саме наявності правових підстав для звільнення спірної операції купівлі-продажу товарів за договором від оподаткування податком на додану вартість в силу присів п. 71 підрозділу 2 розділу ХХ    Податкового кодексу України, оскільки такі зміни було внесено вже після здійснення господарської операції.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів. Позиції інших учасників справи.
          
Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва  від 19.08.2021, Київська міська прокуратура звернулася Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що норми Закону  України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, та яким було доповнено підрозділ 2 розділу ХХ Податкового кодексу України п. 71, застосовуються до операцій, здійснених, починаючи з 17.03.2020.

Також скаржник посилається на постанову Кабінету Міністрів України № 224 від 20.03.2020 «Про затвердження переліку товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість», редакція якої станом на дату укладання оспорюваного договору не містила пункту 3 примітки про віднесення товарів до категорії, необхідних для виконання заходів, спрямованих  на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби. Ця норма з`явилась в редакції переліку  від 08.04.2020 та набрала чинності з 15.04.2020.

Отже, як зазначає скаржник, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що поставлені за договором товари не відносяться до товарів, необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби. 

Уманська міська рада, Комунальне некомерційне підприємство "Уманська центральна міська лікарня" Уманської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД ФАРГО", як учасники справи, не скористалися наданим процесуальним законом правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін. 
            
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2021 справу № 925/365/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М.,    Владимиренко С.В.
                    
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  Київської міської прокуратури на рішення господарського суду міста Києва від 19.08.2021 у справі № 925/365/21 та призначено апеляційну скаргу до розгляду на 20.10.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 розгляд справи відкладено на 03.11.2021.

У судове засідання  03.11.2021 з`явилися представник прокуратури, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржене судове рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Уманська міська рада та Комунальне некомерційне підприємство "Уманська центральна міська лікарня" Уманської міської ради у судове засідання своїх представників не направили, хоча були повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, із заявами до суду про відкладення розгляду справи із зазначенням будь-яких поважних причин неможливості явки їхніх представників у судове засідання або з клопотаннями про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідно до частини 4 статті 197 ГПК України не зверталися.

Також у судове засідання не з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ФАРГО".

На адресу суду 01.11.2021 надійшло поштове повернення конверту, направленого вказаному учаснику справи з копією ухвали про відкриття апеляційного провадження із довідкою Укрпошти Ф.20 про причини повернення із зазначенням причин «адресат відсутній за вказаною адресою».

За змістом      статті 120 ГПК України     суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є необов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ч. 6  ст. 242 ГПК України).

Таким чином день належного вручення копії судового рішення може бути встановлений виключно з відповідної відмітки на поштовому повідомленні, або розписки про отримання копії судового рішення (зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові     Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 205/1129/19).

Поштова кореспонденція направлялась судом ТОВ "ТД ФАРГО" на поштову адресу його місця реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та повідомлену іншими учасниками справи. Інших адрес для направлення кореспонденції матеріали справи не містять.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім     для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки     отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі            № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження            № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі            № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до ч. 12  ст. 270 ГПК України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Ураховуючи наведене, висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти Росії", те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників зазначених учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору від 23.03.2020 № 151, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством "Уманська центральна міська лікарня" Уманської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Салюте - М" (перейменоване у Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД ФАРГО"),  останнє взяло на себе зобов`язання поставити та передати у власність лікарні як покупця товар, необхідний для запобігання виникнення та поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), а покупець - прийняти та оплатити цей товар, ДК 021:2015:33170000-2 - обладнання для анестезії та реанімації Класифікатор НК 024:2019-47244 (Апарат штучної вентиляції легень загального призначення для інтенсивної терапії).

Згідно з п. 3.2. договору, загальна сума договору становить: 1 584 000, 00 грн, в т. ч. ПДВ (7%): 103 626, 17 грн.

Строк дії договору - з моменту підписання його сторонами, скріплення печатками та до 31.12.2020 року, а в частині розрахунків до повного його виконання (п. 7.5. договору).

Специфікацією, яка є додатком № 1 до договору визначено, що    відповідач (постачальник) зобов`язаний передати позивачу-2 (покупцю): Апарат штучної вентиляції легень CWH - 3010, у кількості - 2 шт., загальна вартість з ПДВ - 1 584 000, 00 грн., в т. ч. ПДВ (7 %): 103 626, 17 грн.

На виконання умов зазначеного договору позивачем перераховано відповідачу 1 584 000, 00 грн. в т. ч. ПДВ (7 %): 103 626, 17 грн., що підтверджується деталями трансакції № 165880394, проведеної 24.03.2020.

Відповідач, в свою чергу, поставив позивачеву визначений договором товар на загальну суму 1 584 000, 00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 0037 від 25.05.2020 та актом прийому-передачі від 25.05.2020,  підписаними представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Звертаючись з позовом у даній справі, прокурор послався на те, що  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020  було внесено зміни до п. 71 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення»  Податкового кодексу України  щодо звільнення від оподаткування медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, коронавірусної хвороби (COVID-19). Оскільки товар, який було поставлено відповідачем за договором є медичним обладнанням, відповідачем було безпідставно включено до договірної ціни податок на додану вартість у розмірі 103 626, 17 грн., а відтак, п. 3.2 договору підлягає визнанню недійсним, а грошові кошти у сумі 103 626, 17 грн підлягають поверненню, як безпідставно отримані відповідно до  ст. 1212 ЦК України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.
              
Згідно з ч. 1 ст.  15, ч. 1 ст.  16 ЦК України  кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наявність інтересу означає, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав в інших осіб. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2  ст. 16 ЦК України).

Відповідно до  ст. 203 ЦК України  зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Тобто недійсність правочину зумовлюється наявністю недоліків його складових елементів: незаконність змісту правочину, недотримання форми, невідповідність дефекту суб`єктного складу, невідповідність волевиявлення внутрішній волі.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (такий висновок міститься у п. 5.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 918/204/18)

Отже, відповідно до ст. ст.  16,  203,  215 ЦК України  для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі  № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18.

Законом України  «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 530-IX від 17.03.2020; в редакції Закону  № 540-IX від 30.03.2020 підрозділ 2 розділу XX доповнено пунктом 71, згідно із яким тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

У разі здійснення операцій, звільнених відповідно до цього пункту, положення  пункту 198.5  статті 198 цього Кодексу та положення  статті 199  цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій.

Норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17 березня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 затверджено Перелік лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

У розділі «Медичне обладнання» цього Переліку значиться «Апарат штучної вентиляції легень» - код УКТЗЕД 9019 20 00 00.  

Згідно з п. 1 Примітки до зазначеного Переліку коди згідно з УКТЗЕД наводяться у цьому переліку довідково. Основною підставою для звільнення від оподаткування податком на додану вартість та від сплати ввізного мита товарів, що ввозяться на митну територію України, є відповідність таких товарів назві товару (медичного виробу, основного компонента), міжнародному непатентованому найменуванню (назві) лікарського засобу, які зазначені в переліку.

Разом з тим, п. 3 Примітки, на який в оскаржуваному посилається місцевий господарський суд, було додано Постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 № 271 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Матеріалами справи підтверджено, що між Комунальним некомерційним підприємством "Уманська центральна міська лікарня" Уманської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Салюте - М" (перейменоване у Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД ФАРГО")  було укладено договір від 23.03.2020 № 151 щодо поставки та передання у власність лікарні як покупця товар необхідний для запобігання виникнення та поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) - Апарат штучної вентиляції легень загального призначення для інтенсивної терапії (Класифікатор НК 024:2019-47244).

Пунктом 3.2 договору зазначеного договору передбачено, що загальна сума договору становить: 1 584 000, 00 грн, в т. ч. ПДВ (7%): 103 626, 17 грн.

Частиною першою    статті 58 Конституції України    вбачається, що    закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У пункті 2    рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99    (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).  

У п. 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодесу України визначено ретроактивну форму дії цієї норми, шляхом викладення прямої вказівки - норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17 березня 2020 року.

Отже, оскільки спірний договір було укладено між сторонами 23.03.2020, ним передбачено поставку у власність лікарні Апарату штучної вентиляції легень, на нього поширюється дія наведеного припису Закону щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість

За таких обставин, визначення в п. 3.2 договору ціни товару (двох Апаратів ШВЛ) з врахуванням ПДВ є порушенням норми п. 71 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

З огляду на викладене позовні вимоги про визнання недійсним п. 3.2 договору від 23.03.2020 № 151, укладеного між сторонами спору, в частині включення податку на додану вартість до загальної ціни договору, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В частині позовної вимоги про стягнення 103 626, 17 грн - суми сплаченого лікарнею як покупцем ПДВ, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1  ст. 1212 ЦК України  особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз  статті 1212 ЦК України  дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов:
1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи;
2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Наведений висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17.

Тобто, у разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна,  статтю 1212 ЦК України  можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

З врахуванням зазначеного вище, встановленого факту неправомірності включення до ціни товару сум ПДВ, що зумовлює визнання недійсним п. 3.2 спірного договору в цій частині, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача сплачених позивачем сум ПДВ у розмірі 103 626, 17 грн як безпідставно набутих відповідно до ст. 1212 ЦК України. 

У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати оскаржене у справі судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до        ст. 269 ГПК України        суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 2 ч. 1  ст. 275 ГПК України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1  ст. 277 ГПК України  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Частиною 2 цієї статті передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За результатами апеляційного перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права (п. 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, ст.ст. 203, 215, 1212 ЦК України) та неправильним застосуванням норм процесуального права (ст.ст. 74, 76 ГПК України), у зв`язку з чим апеляційна скарга Київської міської прокуратури підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 14  ст. 129 ГПК України        якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а прийняте у справі рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.
 
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської міської прокуратури задовольнити.

Рішення  господарського суду міста Києва від 19.08.2021 у справі №925/365/21 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним пункт 3.2 договору про закупівлю від 23.03.2020 №151, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством "Уманська міська лікарня" Уманської міської ради (код ЄДРПОУ 02005036) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Салюте - М" (код ЄДРПОУ 42581044) в частині включення податку на додану вартість до загальної ціни договору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Фарго"  (місто Київ, пр. Перемоги, будинок 16, ідентифікаційний код 42581044) на користь Комунального некомерційного підприємства "Уманська центральна міська лікарня" Уманської міської ради (Черкаська обл., місто Умань, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 50, ідентифікаційний код 02005036) 103 626, 17 грн (сто три тисячі шістсот двадцять шість гривень сімнадцять копійок) безпідставно отриманих коштів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Фарго"  (місто Київ, пр. Перемоги, будинок 16, ідентифікаційний код 42581044) на користь Черкаської обласної прокуратури (18015, Черкаська обл., місто Черкаси, БУЛЬВАР ШЕВЧЕНКА, будинок 286, ідентифікаційний код 02911119) 3  824, 39 грн (три тисячі вісімсот двадцять чотири гривні тридцять дев`ять копійок) витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Фарго"  (місто Київ, пр. Перемоги, будинок 16, ідентифікаційний код 42581044) на користь Київської міської прокуратури (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПРЕДСЛАВИНСЬКА, будинок 45/9, ідентифікаційний код 02910019) 5  736, 59 грн (п`ять тисяч сімсот тридцять шість гривень п`ятдесят дев`ять копійок) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарського суду міста Києва.

Матеріали справи № 925/365/21 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 08.11.2021.

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                А.М. Демидова

                                                                                С.В. Владимиренко