Справа № 308/5965/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

05.10.2021                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , - адвоката Дудурича І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав захисник ОСОБА_1 - адвокат Дудурич І.В.,                                                        

                                        в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2020 року 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Одеса, Миколаївської області, мешканця АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465,00 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять)грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 (чотириста двадцять грн. сорок коп.) грн.

Згідно постанови, 16.06.2020 в період з 03 год. 00 хв. по 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» на ділянці відповідальності ВІПС «Оноківці» порушив правила несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, що виразилось у незадовільній організації несення служби на охоронюваній ділянці та призвело до порушення державного кордону України трьома громадянами Індії, чим порушив вимоги передбачені ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 6, 7, п. п. 14 п. 11 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, та вчинив адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду, передбачене ч. 2 ст.172 - 18 КпАП України.

В апеляційній скарзі адвокат Дудурич І.В. вказує на те, що постанова судді є незаконною і підлягає скасуванню. Зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про те, що начальник відділення інспекторів прикордонної служби «Оноківці» (тип В) відділу прикордонної служби Ужгород (тип Б) майор Олег Демчур належить до органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, а саме наділений повноваженнями складати протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП. Також вказує на те, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення у даній справі був складений 23.06.2020, а правопорушення було вчинено 16.06.2020, а тому протокол складений з порушенням строків встановлених ч. 2 ст. 254 КУпАП. Стверджує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, оскільки відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , - адвоката Дудурича І.В., який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП. 
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 безпідставно кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, а саме за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду, що у свою чергу свідчить про те, що доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження.
Водночас, проаналізувавши викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших матеріалах справи обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-18 КУпАП підтверджується доказами, які наявні у матеріалах справи.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №009563 від 23 червня 2020 року, підтверджено, що 16.06.2020, у період з 03 год 00 хв до 11 год 00 хв, ОСОБА_1 , перебуваючи в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» на ділянці відповідальності ВІПС «Оноківці» порушив правила несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, що призвело до незадовільної організації несення служби на охоронюваній ділянці та порушення державного кордону України трьома громадянами Індії, чим порушив вимоги ст. ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 6, 7, п. п. 14 п. 11 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України. З протоколу не вбачається, що вказані діяння вчинені ОСОБА_1 в умовах особливого періоду.
Даними рапорту начальника відділення прикордонної служби «Оноківці» (тип В) відділу прикордонної служби «Ужгород» 1 категорії (тип Б) майора Демчура О. підтверджуються обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема те, що 16.06.2020, у період з 03 год 00 хв до 11 год 00 хв, ОСОБА_1 , перебуваючи в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» на ділянці відповідальності ВІПС «Оноківці» порушив правила несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, що призвело до незадовільної організації несення служби на охоронюваній ділянці та порушення державного кордону України трьома громадянами Індії, чим порушив вимоги ст. ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 6, 7, п. п. 14 п. 11 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України. Між тим, з указаного рапорту не вбачається, що вказані діяння вчинені ОСОБА_1 в умовах особливого періоду.
Відповідно до витягу з книги прикордонної служби ВІПС «Оноківці», ОСОБА_1 має військове звання - солдат, займає посаду ІПС-3 кат, водій.
У витягу з книги прикордонної служби ВІПС «Оноківці» на охорону державного кордону на 15/16 червня 2020 року вказано, що у зв`язку з отриманою інформацією від ППСР про спостереження в камери відеоспостереження на напрямку 266 п/зн зафіксований рух трьох осіб з України у Словацьку Республіку. Відтак, начальник ВІПС «Оноківці» майор ОСОБА_2 вирішив визначити додаткові завдання солдату ОСОБА_1 щодо прикриття державного кордону та перевірки на предмет виявлення ознак порушення державного кордону. 
Службовою характеристикою, складеною начальником відділення інспекторів прикордонної служби «Оноківці» майором Демчуром О. на солдата ОСОБА_1 підтверджується, що останній до виконання службових обов`язків відноситься добросовісно та відповідально. Здатний орієнтуватись і діяти в складній обстановці. Почуття відповідальності до виконання службових обов`язків розвинуте на доброму рівні. 
З оскаржуваної постанови убачається, що під час розгляду справи місцевим судом, ОСОБА_1 вину свою заперечував, при цьому стверджував, що правил несення прикордонної служби не порушував та належно організував несення служби на ввіреній йому для охорони кордонів ділянці.
Вищенаведені докази, є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено. 
Так, з матеріалів справи убачається, що під час несення ОСОБА_1 служби, троє осіб - громадяни Індії, які були без документів, перетнули державний кордон України на ділянці несення служби солдата ОСОБА_1 . Своїми діями останній порушив вимоги ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 6, 7, п. п. 14 п. 11 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України.
Так, статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що до загальних обов`язків військовослужбовця серед іншого входить: сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю.
Згідно зі ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до п. 6 Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПС України, кожен прикордонник під час несення служби у прикордонному наряді відповідає за точне та своєчасне виконання покладених на нього завдань та обов`язків.
Пунктом 7 цієї Інструкції визначено, що під час несення служби прикордонні наряди зобов`язані: нести службу відповідно до вимог отриманого наказу на охорону державного кордону.
Згідно з п. п. 14 п. 11 розділу ІІ Інструкції прикордонникам заборонено відволікатися від несення служби, учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону. 
Наявність доказів, які містяться у матеріалах справи свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вищевказані вимоги. Тому, доводи апелянта про те, що останнім було вжито всіх необхідних заходів у відповідності до правил несення прикордонної служби, апеляційний суд відхиляє. 
Доводи апеляційної скарги про те, що складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 254 КУпАП, оскільки такий оформлений не уповноваженою на те особою, при цьому датою його складання є 23.06.2020, тобто сьомий день після вчинення адміністративного правопорушення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про невідповідність протоколу вимогам КУпАП, і будь-яких обставин, які б давали підстави для повернення протоколу до органу, яких його склав, для належного оформлення, апеляційним судом не встановлено.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що начальник відділення інспекторів прикордонної служби «Оноківці» (тип В) відділу прикордонної служби Ужгород (тип Б) майор Олег Демчур був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Тому, апеляційний суд доходить висновку про те, що начальник відділення інспекторів прикордонної служби «Оноківці» (тип В) відділу прикордонної служби Ужгород (тип Б) майор Олег Демчур при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи яких - небудь інших дій, які призвели до примусового підписання ним складеного щодо нього протоколу, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
На підставі наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною, - апеляційний суд вважає такими, що не свідчать про незаконність та необґрунтованість висновків суду про вчинення ОСОБА_1 діяння передбаченого ст. 172-18 КУпАП.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи та вищезгаданими доказами, якими в достатній мірі підтверджується факт порушення ОСОБА_1 , як особою, що входить до складу прикордонного наряду з охорони державного кордону України правил несення служби, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-18 КУпАП не має, що до справи не додано доказів про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом владних повноважень, а також не додано доказів, які б підтверджували вчинення правопорушення ним та доказів, якими це зафіксовано.
Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд розцінює як такі, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.
Водночас, апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять жодних доказів у підтвердження обставин про скоєння ОСОБА_1 діяння в умовах особливого періоду. 
Так, згідно з диспозицією ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду. 
Так, кваліфікувавши дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, посадова особа державної прикордонної служби у протоколі про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 , не послалась на те, що солдат ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 6, 7, п. п. 14 п. 11 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України в умовах особливого періоду. 
З вищенаведених доказів також не вбачається, що ОСОБА_1 діяння скоєно в умовах особливого періоду. 
Апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції, вказавши у своєму рішенні про встановлений факт порушення ОСОБА_1 вищевказаних вимог, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, вийшов за межі фабули обвинувачення, яка викладена у протоколі. Окрім того, на переконання апеляційного суду, судом першої інстанції не вмотивовано висновок на підставі чого він дійшов до переконання, що вчинені ОСОБА_1 діяння слід кваліфікувати саме за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. 
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП адміністративного правопорушення, не підтверджуються зібраними у справі доказами, з огляду на вищенаведені норми та обставини. Разом з тим, на переконання апеляційного суду, сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи свідчить про порушенням ОСОБА_1 вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 6, 7, п. п. 14 п. 11 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 172-18 КУпАП. 
На підставі вищезазначеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що діяння ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 172-18 КУпАП на ч. 1 ст. 172-18 цього Кодексу. 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про можливість пом`якшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 172-18 КУпАП у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700, 00 (тисяча сімсот) гривень, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил виконання службових обов`язків, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

                                                        П О С Т А Н О В И В :
      
Апеляційну скаргу, яку подав захисник ОСОБА_1 - адвокат Дудурич І.В., задовольнити частково.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП - змінити : перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 172-18 КУпАП на ч. 1 ст. 172-18 цього Кодексу та пом`якшити йому стягнення до штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 ( тисяча сімсот ) гривень.
У решті постанову залишити без зміни. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан