ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5202/20  Номер провадження 22-ц/814/2412/21	Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:  Лобова О.А., Триголов В.М.
при секретарі: Коротун І.В.  

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2021 року, ухвалене суддею Парахіною Є.В., повний текст рішення складено - 20 серпня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, у вигляді франшизи у розмірі 500 грн., 3 % річних у розмірі 46,52 грн., індексу інфляції у розмірі 99 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., а всього 5 645,52 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що що 28 вересня 2017 року о 09 год. 50 хв. по вул. Путьова, 9, у м. Полтаві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на металеву огорожу. Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 03.11.2017 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 12.10.2017 року позивач звернулася до ПрАТ "Страхова Компанія "Саламандра - Україна" з заявою про страхове відшкодування, в якій просила виплатити страхове відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, відповідальним за вчинення якої є ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ "СК "Саламандра - Україна" відповідно до договору ОСЦПВВНТЗ № АК 5258375 від 20.10.2016 року. Позивач вказує, що страхове відшкодування у розмірі 2 120,25 грн. було виплачене їй без урахування франшизи у розмірі 500,00 грн. У відповідності до положень ст. 625 ЦК України вказана сума підлягає стягненню з урахуванням індексу інфляції, що за період з жовтня 2017 року по жовтень 2020 року становить 99 грн., а також 3 % річних, визначених за період з 28.09.2017 року по 04.11.2020 року у сумі 46,52 грн. Також позивач зазначає, що пошкодженням паркану, хвіртки та воріт їй завдано моральних страждань та незручностей, адже вона не могла, не прикладаючи певних зусиль, зайти на територію свого будинку, час від часу на територію будинку проникали бродячі собаки, які завдавали шкоду майну, тому моральну шкоду, яка була завдана, оцінює у розмірі 5000 грн. 

11.01.2021 року представник позивача – адвокат Панченко О.О. на виконання ухвали суду після усунення недоліків подала позовну заяву, в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у вигляді франшизи у розмірі 510 грн., 3 % річних - 50,04 грн., індексу інфляції - 114,75 грн. та моральну шкоду - 5 000 грн., а всього 5 675,79 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат (а.с. 39-43).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від  17 серпня 2021 року позов  ОСОБА_2   до ОСОБА_1   про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – задоволено частково. 
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди франшизу в сумі 510,00 грн. з урахуванням інфляційних втрат розмірі 114,75 грн. та 3 % річних в сумі 50,04 грн. - у загальній сумі 674,79 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 700,00 грн., а всього 1374,79 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 1332,44 грн. 
 
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 958,51 грн.  

       Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що беручи до уваги той факт, що відповідач при укладенні договору страхування у формі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5258375 від 20.10.2016 року в ПрАТ "СК "Саламандра - Україна" був достовірно обізнаний про його умови, в тому числі про ліміт відшкодування та розмір франшизи, усвідомлював, що заподіяна позивачу ОСОБА_2 шкода у повному обсязі покривається лімітом, передбаченим саме цим договором, у зв`язку з чим підстав для застосування до спірних правовідносин положень Договору Міні Каско № 05.0015353.0001 від 02.03.2017 року не встановлено, суд прийшов до висновку про обізнаність відповідача про існування у нього обов`язку зі сплати  франшизи у розмірі 510,00 грн. потерпілій особі, незважаючи на покриття іншої частини завданих збитків страховиком, у добровільному порядку відповідач ОСОБА_1 не сплатив позивачу франшизу в сумі 510,00 грн. 00 коп., тому вона як матеріальний збиток підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення з відповідача франшизи з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення за період з жовтня 2017 року по січень 2021 року у розмірі 114,75 грн., а також 3 % річних від простроченої суми за період з 28.09.2017 року по 04.01.2021 року у розмірі 50,04 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки на ці вимоги поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував характер правопорушення, ступінь тяжкості заподіяних внаслідок ДТП наслідків, глибину моральних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження належного їй майна, ставлення до порушення та його наслідків з боку відповідача, а також факт відшкодування страховою компанією завданої матеріальної шкоди, інших обставини, які мають істотне значення, а також вимоги розумності і справедливості та прийшов до висновку про часткове задоволення вимог в цій частині у розмірі 700 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позов подано з пропуском строку позовної давності, оскільки ДТП сталася 28.09.2017 року, а позов подано до суду у січні 2021 року. Вказує, що перебіг строку позовної давності починається не з дня скоєння ДТП, а з дня притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, як це вказано у постанові Верховного Суду України у справі №753/2541/16-ц, оскільки саме з цього часу у потерпілого виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди, отже, пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у позові, про що відповідач заявляв суду першої інстанції. Вказує, що підлягає застосуванню правова позиція Верховного Суду України від 17.04.2018 року у справі № 200/11343/14-ц про те, що суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування позовної давності. Вказує, що судом неправильно здійснено розрахунок моральної шкоди та витрат на правову допомогу, оскільки відсутні докази наявності моральної шкоди, а витрати на правову допомогу є добровільним правом позивача та не відповідають вимогам розумності і справедливості.

       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

       Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

       Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
       Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

       Згідно встановлених судом першої інстанції обставин, що  ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1107, є власницею 7/10 частини житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).
28.09.2017 року о 09 год. 50 хв. поруч з будинком АДРЕСА_1 сталась дорожньо-транспортна пригода, по факту якої працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно водія ОСОБА_1 .

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду УПП у м. Полтаві № 3017271581659405 від 12.10.2017 року, 28.09.2017 року о 09 год. 50 хв. за адресою: м. Полтава, вул. Путьова, 9, відбулася дорожньо-транспортна пригода – наїзд на інші види перешкод за участю автомобіля "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який допустив порушення п. 12.1 ПДР (а.с. 129).

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 03.11.2017 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 130).

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 28.09.2017 року о 09 год. 50 хв. поруч з будинком по вул. Путьова, 9, у м. Полтаві керуючи автомобілем "Volkswagen Passat", державний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на металеву огорожу, чим порушив п. 12.1. Правил дорожнього руху. Внаслідок чого автомобіль отримав пошкодження. 

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Volkswagen Passat", державний номер НОМЕР_2 , на час ДТП була застрахована згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5258375 від 20.10.2016 року в ПрАТ "СК "Саламандра - Україна" (найменування якого в подальшому було змінено на ПрАТ "СК "Ван Клік"), строк дії якого з 20.10.2016 року по 19.10.2017 року. Відповідно до умов договору страхування страхова сума становить 100000 грн., франшиза - 510 грн., вид франшизи – безумовна (а.с. 123).

Внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_1 , зазнали пошкоджень паркан, ворота та хвіртка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , власником 7/10 частини якого є позивач ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.09.2017 року о 09 год. 50 хв. поруч з будинком по АДРЕСА_1 , звернувся до ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра - Україна" з заявою, в якій повідомив про страховий як страхувальник згідно договору № АК 5258375 від 20.10.2016 року (а.с. 124).

12.10.2017 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра - Україна" з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку, що відбулася 28.09.2017 року по АДРЕСА_1 , під час якої пошкоджено належне їй майно, а саме: паркан, ворота та хвіртку (а.с. 126).

Також 12.10.2017 року ОСОБА_2 подала до ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра - Україна" заяву про страхове відшкодування, в якій просила виплатити страхове відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою у розмірі згідно розрахунку проведеного ремонту (а.с. 125).

01.12.2017 року начальником Департаменту врегулювання збитків ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра - Україна" затверджено страховий акт № 0016469.09.17/2, відповідно до якого прийнято рішення про виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування на підставі розрахунку (додаток № 1) у розмірі 2 120,25 грн. (а.с. 139).

Згідно звіту про незалежну оцінку розміру матеріального збитку, завданого власнику об`єкта оцінки, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , від 10.10.2017 року, виконаного ПП "Пліч-Опліч", розмір матеріального збитку, завданого власнику об`єкта оцінки, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 2 360,25 грн. без урахування ПДВ та 3 156.30 грн. з врахуванням ПДВ (а.с.131-138).

Як вбачається з розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № 0016469.09.17/2, за договором страхування (поліс) № АК/5258375 від 20.10.2016 року, страхувальник – ОСОБА_1 , потерпілий – ОСОБА_2 , об`єкт страхування – "Volkswagen Passat", державний номер НОМЕР_2 , VIN – НОМЕР_3 , дата настання страхового випадку – 28.09.2017 р., ризик – шкода майну третіх осіб, визначено вартість відновлювального ремонту – 3 358,80 грн., в тому числі: замінених матеріалів – 1350,00 грн., замінених матеріалів за вирахуванням зносу – 1147,50 грн.; виконаних робіт – 2 008,80 грн.; сума зниження – 526,05 грн. (вартість ПДВ 20%). Остаточний розмір збитку розрахований в сумі 2 630,25 грн.; за вирахуванням франшизи в сумі 510,00 грн., розмір страхового відшкодування складає – 2 120,25 грн. (а.с. 140).

Листом ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра - Україна" за вих. № 3602 від 01.12.2017 року ОСОБА_2 повідомлено, що Департамент врегулювання збитків ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра - Україна" розглянув подану заяву про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП за участю автомобілю "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра - Україна" згідно договору № АК/5258375 від 20.10.2016 року. 01.12.2017 року був затверджений страховий акт, згідно якого розмір страхового відшкодування становить 2120,25 грн., яке буде виплачено у спосіб, вказаний Вами, в строки, встановлені чинним законодавством. В разі отримання відшкодування від інших осіб (винна сторона, інша страхова компанія, і т.д.) Ви зобов`язані повідомити про це, в іншому випадку настає відповідальність, передбачена Кримінальним кодексом України (а.с. 10).

ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра - Україна" проведено виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 згідно страхового акту № 0016469.09.17/2 ОСОБА_2 у повному обсязі в сумі 2 120,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4427 від 28.12.2017 року (а.с. 140 зворот).

Дана виплата була проведена саме на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5258375 від 20.10.2016 року, на який посилався ОСОБА_1 при зверненні з заявою про страховий випадок по цивільній відповідальності для страхувальника та ОСОБА_2 , звертаючись із заявою про страхове відшкодування. 

 Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно п. 36.6. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. 

Таким чином, в ідеальному значенні франшиза - це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. За своїм характером вона хоча і є частиною матеріального збитку, однак не може бути включена до суми майнового збитку для стягнення її зі страховика, адже підлягає відшкодуванню виключно страхувальником або особою, відповідальною за збитки, завдані внаслідок ДТП. В даному випадку такою особою є відповідач ОСОБА_1 .

 Заперечуючи проти позовних вимог про стягнення франшизи, відповідач вказував на відсутність у нього обов`язку  її сплати з огляду на укладення з ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра - Україна" договору добровільного комбінованого страхування наземного транспорту "Міні КАСКО" № 05.0015353.0001 від 02.03.2017 року, що був чинним на час ДТП.

Так, 02.03.2017 року між ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра - Україна" та ОСОБА_1 укладено Договір добровільного комбінованого страхування наземного транспорту "Міні КАСКО" № 05.0015353.0001, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечить законодавству України, пов`язані з володінням, користування, розпорядженням застрахованим транспортним засобом, а також з відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок експлуатації застрахованого транспортного засобу "Volkswagen Passat", 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , місце реєстрації – Тернопіль, свідоцтво НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 .

Згідно умов добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту: вигодонабувач – треті (потерпілі) особи; страхові ризики – ДТП з вини водія (Страхувальника); страхові випадки - пошкодження або знищення майна третіх осіб внаслідок подій, передбачених п. 4.3.1; ліміт відповідальності – 100 000,00 грн.; франшиза умовна – 0,00 грн. Згідно умов добровільного страхування наземного транспорту: вигодонабувач – ОСОБА_1 , страхові ризики – ДТП без вини водія, винна особа встановлена, ДТП з вини водія, є потерпіла особа, стихійні лиха; страхові випадки - пошкодження або знищення застрахованого ТЗ внаслідок подій, передбачених п. 4.3.2 – 4.3.4; ліміт відповідальності – 100 000,00 грн.; франшиза умовна: стихійні лиха – 3 000,00 грн., ДТП з вини водія – 3 000,00 грн., ДТП без вини водія – 0,00 грн.; період страхування з 02.03.2017 року по 30.08.2017 року та з 31.08.2017 року по 01.03.2018 року.

Згідно листа представника ПрАТ "СК "Ван Клік" (яке є правонаступником ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра - Україна") адвоката Терзі О.С. від 26.05.2021 року, дійсно між страховою компанією та ОСОБА_1 укладений Договір Міні Каско № 05.0015353.0001 від 02.03.2017 року, а також поліс АК/5258375. Відповідно до умов Договору Міні Каско № 05.0015353.0001 від 02.03.2017 року він є добровільним видом страхування, а його умови застосовуються виключно у випадку, якщо ліміту відповідальності за Полісом АК/5258375 недостатньо. В рамках страхової справи ліміту відповідальності ПрАТ "СК "Ван Клік" за Полісом АК/5258375 достатньо, а відтак умови Договору Міні Каско № 05.0015353.0001 від 02.03.2017 року не застосовуються. Наголосив, що законодавством про страхування не передбачено обов`язку страховика повідомляти винну особу про розмір франшизи за полісом обов`язкового страхування, це є правом потерпілої особи.

При вирішенні позовних вимог про стягнення з відповідача завданої шкоди з урахуванням нарахованих позивачем інфляційних збитків в розмірі 114,75 грн.   та 3% річних в сумі 50,04 грн., суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Позивачем надано суду розрахунок індексу інфляції за період з вересня 2017 року по січень 2021 року в сумі 114,75 грн.  та розрахунок 3 % річних з 28.09.2017 року по 04.01.2021 року в сумі 50,04 грн. (а.с. 41).

Наслідки прострочення виконання грошових зобов`язань, а також забезпечення прав та інтересів кредитора в охоронних правовідносинах регламентовано частиною другою статті 625 ЦК України, якою визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 

Судом першої інстанції встановлено, що у ОСОБА_1 на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5258375 від 20.10.2016 року, укладеного з ПрАТ "СК "Саламандра - Україна", внаслідок пошкодження в результаті його винних протиправних дій в результаті ДТП майна позивача ОСОБА_2 виник обов`язок сплатити позивачу франшизу, яка носить безумовний характер, проте він будучи достовірно обізнаний про цей обов`язок, кошти позивачу не сплатив, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача франшизи з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення за період з жовтня 2017 року по січень 2021 року в розмірі 114,75 грн., а також 3 % річних від простроченої суми за період з 28.09.2017 року по 04.01.2021 року в сумі 50,04 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., суд першої інстанції виходив з наступного. 

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. 

Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, крім іншого, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з ч. 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. 

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди позивач посилається на те, що пошкодження паркану, воріт та хвіртки завдало їй моральних страждань та незручностей, вона не могла, не прикладаючи певних зусиль, зайти на територію свого будинку. Крім цього, час від часу на територію її домоволодіння проникали бродячі собаки, які завдавали шкоду її майну, тому оцінила завдану моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 

З огляду на доведеність того факту, що внаслідок протиправних винних дій відповідача ОСОБА_1 відбулась ДТП, під час якої було пошкоджено належне позивачу ОСОБА_2 майно, що об`єктивно викликало у неї переживання та порушення звичного способу життя, вимагало часу та зусиль для відновлення попереднього стану, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність факту заподіяння їй моральної шкоди та наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував характер правопорушення, ступінь тяжкості заподіяних внаслідок ДТП наслідків, глибину моральних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження належного їй майна, ставлення до порушення та його наслідків з боку відповідача, а також факт відшкодування страховою компанією завданої матеріальної шкоди, інших обставини, які мають істотне значення, а також вимоги розумності і справедливості, тому з урахуванням конкретних обставин справи, суд визнав, що належною компенсацією завданої позивачу моральної шкоди є сума у розмірі 700 грн.

Апеляційний су у складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного позову є стягнення матеріальної шкоди у вигляді франшизи у розмірі 510 грн., 3 % річних у розмірі 50,04 грн., індексу інфляції у розмірі 114,75 грн. та моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., а всього 5 675,79 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було встановлено, що відповідач був достатньо обізнаний з умовами укладеного 20.10.2016 року з ПрАТ "СК "Саламандра - Україна", найменування якого у подальшому було змінено на ПрАТ "СК "Ван Клік", Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5258375. Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач  достовірно знав про те, що у зв`язку з ДТП у нього виник обов`язок сплатити позивачу франшизу, яка носить безумовний характер, тобтомає місце прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачене ч.2 ст. 625 ЦК України, якою визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 20 чераня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц.

Доводи апеляційної скарги про те, що позов подано з пропуском строку позовної давності, оскільки ДТП сталася 28.09.2017 року, а позов подано до суду у січні 2021 року, що перебіг строку позовної давності починається не з дня скоєння ДТП, а з дня притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, як це вказано у постанові Верховного Суду України у справі №753/2541/16-ц, оскільки саме з цього часу у потерпілого виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди, а тому пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у позові, про що відповідач заявляв суду першої інстанції, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки предметом позову є стягнення франшизиу розмірі 510,00 грн., яку позивач не отримала у результаті добровільного перерахування ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» 28.12.2017 року страхового відшкодування згідно платіжного допучення №4427 у розмірі 2 120,25 грн., тобто слід вважати, що саме з 28.12.2017 року позивачу стало відомо про порушення її права, з першою позовною заявою позивач звернулася до суду 06.11.2020 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом неправильно здійснено розрахунок моральної шкоди та витрат на правову допомогу, оскільки відсутні докази наявності моральної шкоди, а витрати на правову допомогу є добровільним правом позивача та не відповідають вимогам розумності і справедливості, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки позивачем доведено спричинення моральної шкоди у результаті ДТП, з урахуванням фактичних обставин справи суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення вимог в частині стягнення моральної шкоди. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд першої інстанції з урахуванням складності   та обсягу виконаних представником позивача робіт (наданих послуг) та інших обставин, визначених в ст. 137 ЦК України, не знайшов підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу, понесених позивачем, у розмірі 5 500 грн.  та у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України визнав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто у розмірі 1332,44 грн., що відповідає вимогам ЦПК та не спростовано відповідачем.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає. 

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів  судової палати  з розгляду  цивільних справ, -      

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

             Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2021року.

Судді: А.І. Дорош О.А. Лобов Триголов В.М.