П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 420/11186/21	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;
Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:
05.07.2021 року;
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.
       П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Димерлія О.О.
                                                            – Шляхтицького О.І.
За участю: секретаря – Недашковської Я.О.
           апелянта – ОСОБА_1 
           представника відповідача – Кавун А.В.
           
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 5 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:
визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури щодо негайного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року у адміністративній справі №420/4649/20 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу міжнародного співробітництва прокуратури Одеської області з 30.04.2020 року та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу;
визнати період з 22.12.2020 року - дня, наступного за днем ухвалення Одеським окружним адміністративним судом у адміністративній справі № 420/4649/20 рішення від 21.12.2020, до дня, попереднього перед днем поновлення ОСОБА_1 , на посаді за наказом керівника Одеської обласної прокуратури від 19.02.2021 року № 294к, ОСОБА_1 , - вимушеним прогулом з поважних причин;
стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 належні грошові кошти у розмірі заробітної плати за час вимушеного прогулу, з врахуванням всіх обов`язкових платежів та зборів, що підлягають відшкодуванню із заробітної плати, за період з дня наступного з рішення Одеського окружного адміністративного суду 21.12.2020 у адміністративній справі №420/4649/20, тобто - з 22 грудня 2020 року, по попередній день перед днем поновлення на роботі, тобто - до 18 лютого 2021 року (41 робочий день), з розрахунку 33620, 00 грн. (тридцять три тисячі 620 гривень 00 копійок) середньомісячної заробітної плати та середньоденної заробітної плати у 1640, 00 грн. (одна тисяча шістсот сорок гривень 00 копійок) - всього: у сумі 67240,00 грн. (шістдесят сім тисяч двісті сорок гривень 00 копійок (без урахування обов`язкових відрахувань).
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем протягом тривалого часу не було виконано рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та сплати належних грошових коштів, що є наслідком застосування приписів ст. 236 КЗпП України та стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.
Проаналізувавши положення ст.ст. 2, 5, 9, 171 КАС України та зміст адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що предметом спору у цій справі є незгода позивача з затримкою у виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року по адміністративній справі №420/4649/20.
Врахувавши положення ст.ст. 382, 383 КАС України, суд першої інстанції визначив, що є такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
У зв`язку із чим, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється у порядку, передбаченому в КАС, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, справу направити на продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки ст. 236 КЗпП України та ст. 383 КАС України і помилково не враховано, що звернення із цим позовом обґрунтовується затримкою у виконанні судового рішення в частині поновлення позивача на посаді в органі прокуратури, що є самостійною підставою для відшкодування на користь працівника середнього заробітку за повний період затримки у виконанні рішення суду, а захист порушених прав та інтересів позивача реалізується зверненням із відповідним позовом.
У відзиві на апеляційну скаргу Одеська обласна прокуратура посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.
За правилами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Слід враховувати, що відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Вказані положення адміністративного процесуального законодавства кореспондуються і з приписами ст. 370 КАС України.
Разом з цим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із ч. 7 цієї статті сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою..
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Апеляційний суд звертає увагу, що зазначені правові положення ст.ст. 382, 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому вищенаведеними приписами адміністративного процесуального законодавства, яке не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, у тому числі у належному порядку.
Водночас, за визначенням, наведеним у п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Як показали обставини справи, публічно-правовий спір між позивачем та відповідачем з приводу проходження публічної служби є вирішеним. Відповідне судове рішення набрало законної сили та є чинним на момент звернення із позовом у цій справі.
Звертаючись із цим позовом, позивачем ставиться питання про:
протиправність бездіяльності відповідача щодо негайного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року у адміністративній справі №420/4649/20 в частині поновлення позивача на посаді в органі прокуратури та стягнення на його користь середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу;
визнання вимушеним прогулом з поважних причин періоду з дня, наступного за днем ухвалення рішення в адміністративній справі №420/4649/20 до дня, попереднього перед днем поновлення позивача на посаді;
стягнення з обласної прокуратури на користь позивача за цей період належні грошові кошти у розмірі заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Таким чином, предмет адміністративного позову, сформульований у вказаний спосіб, опосередковано пов`язаний із незгодою позивача із порядком (своєчасністю) виконання рішення суду в іншій справі.
Водночас, за змістом позовної заяви, підставою звернення із позовом є застосування до позивача міри відповідальності, передбаченої ст. 236 КЗпП України, у вигляді нарахування на користь позивача середнього заробітку за час затримки у виконанні судового рішення.
Особливої уваги необхідно приділити і тим обставинам, що спір у справі з приводу проходження позивачем публічної служби, поновлення на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу є вирішеним і за цим позовом питання стосовно неправомірності дій (бездіяльності), а також рішень, вчинених або прийнятих у зв`язку із виконанням судового рішення не ставиться.
На думку колегії суддів, наведені обставини у сукупності позбавляють суд однозначного висновку про те, що позов у цій справі поданий у порядку судового контролю і з приводу виконання судового рішення в іншій справі.
Натомість, остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу відповідно до приписів ст. 173 КАС України є завданням підготовчого провадження, яке покладається на адміністративний суд, в провадженні якого перебуває відповідна справа.
На переконання апеляційного суду, не з`ясування предмета спору у взаємозв`язку із характером спірних правовідносин, а також не здійснення процесуальних заходів стосовно надання учаснику можливості уточнити як вимоги позову (предмет позовної заяви), у разі необхідності, свідчить про передчасність висновків суду першої інстанції про неможливість вирішення цієї справи у порядку позовного провадження та наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.
З огляду на те, що висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають нормам процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 5 липня 2021 року – скасувати.
Справу направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено та підписано 18.10.2021 року.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
         Судді:                                                                                       О.О. Димерлій  
                                                                                                             
                                                                                                                     О.І. Шляхтицький