ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22046/21                                                             Головуючий у І інстанції - Каракашьян С.К.
                                                                                          Суддя-доповідач - Губська Л.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 листопада 2021 року                                                                                    м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          Головуючого судді:                                                            Губської Л.В., 
          суддів:                                                                                Епель О.В., Карпушової О.В.,
          за участю секретаря                                                            Кондраток А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про накладання штрафу від 22.07.2021 ВП №51393774.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Фондом вчиняються дії, направлені на виконання судового рішення у справі №826/17470/15, в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому постанова державного виконавця про накладання штрафу за невиконання судового рішення є протиправною.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Законами України «Про недержавне пенсійне забезпечення» та «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» прямо встановлена заборона включення пенсійних активів до ліквідаційної маси банку, а тому такі активи підлягають безумовному поверненню в позачерговому порядку.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову у повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги аналогічні тим, що викладені у позові.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду сторони до суду не прибули, тому, відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України, справу розглянуто у письмовому провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.01.2016 у справі №826/17470/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016, зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути непідприємницькому товариству «Недержавний корпоративний пенсійний фонд ВАТ «Укрексімбанк» пенсійні активи у розмірі 2926575, 35 грн, розміщених у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно Договору банківського вкладу «Класичний» № Д-2016834/02 від 24.04.2013.
На виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист, для примусового виконання якого 09.06.2016 постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві    відкрито виконавче провадження ВП №5139377 та запропоновано добровільно виконати рішення суду у 7-денний строк.
18.06.2021 державним виконавцем сформовано вимогу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у десятиденний термін повернути Непідприємницькому товариству «Недержавний корпоративний пенсійний фонд   ВАТ «Укрексімбанк» пенсійні активи у розмірі 2926575, 35 грн, розміщені у ПАТ «Дельта Банк», згідно договору банківського вкладу.
12.07.2021Фонд листом №60-9429/21повідомив державного виконавця, що відповідно до ч. 4 - 5 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги.
22.07.2021державним виконавцем сформовано повторну вимогу щодо невиконання судового рішення та постановою ВП №5139377 накладено штраф на боржника - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб за невиконання вимоги державного виконавця в розмірі 10  200, 00 грн.
Вважаючи таку постанову державного виконавця протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час винесення оскаржуваної постанови позивачем, який є боржником у виконавчому провадженні, рішення суду так і не виконано, тому державним виконавцем правомірно винесено постанову від 22.07.2021 ВП №51393774.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду  з огляду на наступне.
Так, згідно ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною 3 вищезазначеної статті встановлено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Водночас відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною першою статті 63 цього Закону установлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
При цьому, частиною 2 вищезазначеної статті встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Так, статтею 75 Закону № 1404-VІІІ передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, згідно з якою, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Позивач наголошує, що Фондом вчиняються дії, направлені на виконання судового рішення у справі № 826/17470/15, в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а вимоги кредиторів неплатоспроможного банку (в т.ч. НТ «Недержавний корпоративний пенсійний фонд ВАТ «УКРЕКСІМБАНК») будуть задовольнятися в порядку, визначеному ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку.
Проте, колегія суддів відхиляє такі доводи позивача як необґрунтовані з огляду на наступне.
Так, частиною 3 статті 7 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» від 09.07.2003 №1057-IV (далі - Закон №1057-IV), пенсійні кошти, що обліковуються на індивідуальному пенсійному рахунку учасника фонду, є власністю такого учасника та використовуються на цілі, визначені цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону №1057-IV, пенсійні активи, що накопичуються у пенсійному фонді, можуть бути використані виключно для цілей інвестиційної діяльності фонду, виконання зобов`язань фонду перед його учасниками та оплати витрат, пов`язаних із здійсненням недержавного пенсійного забезпечення.
Пенсійні активи не можуть включатися до ліквідаційної маси зберігача пенсійного фонду та інших банків (ч.2 ст. 48 Закону №1057-IV).
Згідно ч. 5 ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб`від 23.02.2012 № 4452-VI(у редакції, чинній на день укладення банківського договору) активи недержавних пенсійних фондів, іпотечні активи, що перебувають в управлінні банку, не включаються до ліквідаційної маси банку. Розпорядження цими активами здійснюється відповідно до законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення».
Суд першої інстанції правильно зауважив, що Закон встановлює пряму заборону включення пенсійних активів до ліквідаційної маси банку, а держава гарантує збереження пенсійних активів шляхом заборони їх використання не за цільовим призначенням.
Також вказані висновки викладені в постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.01.2016 у справі №826/17470/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016, на виконання якої виданий виконавчий документ у виконавчому провадженні №51393774.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на час винесення оскаржуваної постанови позивачем, рішення суду так і не виконано, тобто постанова державного виконавця про накладання штрафу від 22.07.2021 ВП №51393774 є правомірною і не підлягає скасуванню.
При цьому, суд першої інстанції правильно відхилив посилання позивача на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2017 №826/10834/14, якою відмовлено в задоволенні заяви про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, оскільки вона жодним чином не відноситься до предмету доказування в даній справі.
Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив питання у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, судом повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого рішення суду.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 238, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328  КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменти її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                                          Л.В. Губська

Судді:                                                                                                              О.В. Епель

                                                                                                                        О.В. Карпушова