Провадження № 33/4820/599/21 
Справа № 686/10889/21 Головуючий в 1-й інстанції Антонюк О. В. 
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С.Д. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року м.Хмельницький
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., за участю секретаря судового засідання Якимець М.О., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2021 року, - 
в с т а н о в и в:
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, мешканку АДРЕСА_1 , не працюючу,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн. 
       За постановою судді, 20 квітня 2021 року, приблизно о 17 год. 40 хв., ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. В порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, відмовилась у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком №497 від 20.04.2021р. Такими діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене  ч.1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що суд не вправі перекваліфіковувати її дії ч. 3 ст. 130 КУпАп на ч. 1 ст. 130 КУпАП і визнавати її винною за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що фактично протокол від 20.04.2021 року на момент винесення постанови судом першої інстанції від 20.08.2021 року не відповідав фактичним обставинам справи, а відтак він є неналежно оформлений. Вказує, що суд вийшов за межі своїх повноважень та визнав її винною у вчиненні дій, які їй не інкримінувались. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки копію постанови вона отримала лише 27.08.2021 року. 
Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. 
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 отримала копію постанови 27.08.2021 року (а.с.29). Згідно наданої довідки ОСОБА_1 , вона перебувала у відрядженні з 30.08.2021 року по 02.09.2021 року (а.с.48).
Дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Враховуючи, з наданих ОСОБА_1 в судовому засіданні першої інстанції, постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.05.2020 р. по справі № 686/12802/20 та Хмельницького апеляційного суду від 02.07.2021р. по справі №686/15928/20  де вбачалося, що провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.ч.1,2 ст. 130 КУпАП  закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про виключення з протоколу кваліфікуючу ознаку інкримінованих ій протиправних дій, як то вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за дії, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, а протиправні дії ОСОБА_1 , що виразились у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння кваліфікував за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що не суперечить нормам чинного КУпАП.
       Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд першої інстанції під час її розгляду зазначені вимоги закону виконав. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддею були в повній мірі з`ясовані всі обставини, які відповідно до положень ст.280 КУпАП підлягають з`ясуванню, а також були досліджені надані докази та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП. 
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».
У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, суд вірно прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Така перекваліфікація дій з виключенням кваліфікуючої ознаки інкримінованих ОСОБА_1 протиправних дій, як то вчиненні особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за дії, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, не порушує прав ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаних протиправних дій підтверджується зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні першої інстанції доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 № 316743 від 20.04.2021 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким зафіксовано позитивний результат огляду на стан сп`яніння на місці зупинки; висновком медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння від 20.04.2021р., яким зафіксовано відмову; відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.
Наведені ОСОБА_1 доводи в апеляційній скарзі спростовуються вищевикладеними обставинами та матеріалами справи.
При розгляді справи щодо  ОСОБА_1 порушень норм процесуального та матеріального права, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтами в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.
Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.
Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя,
п о с т а н о в и в:
Поновити строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2021 року.
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу останньої - без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду С.Д. Бережний