П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/8142/21	
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
                                  - Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), за участю третьої особи військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 06.09.2021 ВП № 66136209,
                                                  В С Т А Н О В И Л А :

14 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси)  з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №66136209 від 06.09.2021.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірна постанова винесена передчасно, оскільки рішення суду не виконано в повному обсязі. Відповідачем не вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів по примусовому виконанню рішення суду.
Відповідач надав суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки державним виконавцем вжиті всі заходи, які повинні сприяти для виконання рішення суду по справі 400/5843/20, що свідчить про правомірність спірної постанови. Державному виконавцю не надано права на перевірку складеного розрахунку боржником.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року ОСОБА_1 у задоволенні позовної заяви відмовлено. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування норм процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Зокрема, апелянт вказує, що відповідачем не витребувано достатніх доказів щодо виконання ВЧ НОМЕР_1 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду  від 12.04.2021 у справі №400/5843/20 в частині виплати позивачу індексації грошового забезпечення в період з 06.07.2016 по 10.01.2017 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року. Рішення суду №400/5843/20 виконано не повністю, а виконавче провадження закінчено безпідставно, що є підставою для скасування спірної постанови.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року у справі №400/5843/20, яке набрало законної сили 13.05.2021, зокрема, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1     індексацію грошового забезпечення за період з 06.07.2016 по 10.01.2017 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) -    січня 2008 року.
На виконання резолютивної частини рішення від 12.04.2021 Миколаївським окружним адміністративним судом 18.05.2021 року видано виконавчий лист по справі №400/5843/20.
20.07.2021 головним державним виконавцем Мороз В.А. відкрито виконавче провадження ВП66136209 за виконавчим листом Миколаївського окружного адміністративного суду по справі 400/5843/20 від 18.05.2021 (а.с. 3).
25.08.2021 за вх..№15707 до Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист ВЧ НОМЕР_1 від 06.08.2021 №2768 (а.с. 30).
У вказаному листі зазначено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року у справі №400/5843/20 ВЧ НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 06.07.2016 по 10.01.2017 включно.
ВЧ НОМЕР_1 повідомлено, що на виконання рішення у справі №400/5843/20 нею 06.05.2021 проведено розрахунок, підтвердженням чого слугують надані копії:
роздавально-платіжної відомості№248 за травень 2021 року про виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в розмірі  12,32 грн  (а.с. 32);
платіжного доручення №1014 від 06.05.2021;
реєстру №1014 від 06.05.2021 про зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 12,32 грн.
06.09.2021 державний виконавець Мороз В.А. виніс спірну в даній справі постанову   ВП66136209 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із виконанням боржником рішення суду з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».
Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена відповідно до вимог законодавства, оскільки на державного виконавця законодавством не покладено обов`язку перевірки   даних або складових розрахунку наданого боржником. Законодавство не дає державному виконавцю повноважень щодо перевірки перерахунку складеного та наданого державному виконавцю розрахунку   боржником, якщо даний розмір виплат, які підлягають стягненню з боржника, не було зазначено в судовому рішенні за яким державний виконавець проводить виконавче провадження. За таких обставин, державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження за ч.9 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».
Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Приписами частини другої  статті 19 Конституції України  встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є  Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»  (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до  статті 1 Закону № 1404-VIII  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому  Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим  Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону  та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою  статті 18 Закону № 1404-VIII  виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим  Законом  заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п. п. 1, 3 частини третьої статті 18 Закону № 1404  виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 
проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 
з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII  за рішенням, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Матеріали справи підтверджують, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження згідно із п.9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII став лист ВЧ НОМЕР_1 від 06.08.2021 №2768, в якому зазначено про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року у справі №400/5843/20 ВЧ НОМЕР_1 , яким зобов`язано нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 06.07.2016 по 10.01.2017 включно.
При цьому, на виконання рішення у справі №400/5843/20 боржником 06.05.2021 проведено розрахунок та виплату індексації грошового забезпечення в розмірі 12,32 грн на підтвердження чого надано відповідні докази.
Судова колегія звертає увагу, що відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року, яке набрало законної сили, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1     індексацію грошового забезпечення за період з 06.07.2016 по 10.01.2017 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) -    січня 2008 року.
Тобто, боржник мав нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення не лише за певний період, а із застосуванням базового місяця для обчислення індексації – січня 2008 року. 
Застосування базового місяця за інший період суттєво зменшує суму індексації грошового забезпечення, у зв`язку з чим перевірка виконання рішення суду  шляхом витребування розрахунку індексації грошового забезпечення є правомірною та необхідною, оскільки істотно впливає на остаточну суму відшкодування.  
Проте, відповідачем до суду не надано та матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) після надходження від ВЧ НОМЕР_1 листа від 06.08.2021 №2768 витребував від боржника відповідні пояснення, довідки, розрахунок тощо, які необхідні для перевірки виконання ним судового рішення.
У листі про виконання судового рішення по справі №400/5843/20 військова частина НОМЕР_1 вказує лише про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 06.07.2016 по 10.01.2017, не згадуючи про врахування в якості базового місяця січня 2008 року, чим фактично приховує обставини недонарахування індексації грошового забезпечення.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що висновок державного виконавця про підтвердження боржником фактичного виконання виконавчого документу є передчасним та таким, що зроблений без дослідження та належної перевірки всіх фактичних обставин щодо факту повного виконання судового рішення.
Доводи відповідача про відсутність в нього права на перевірку складеного боржником розрахунку не спростовують обов`язок щодо здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та  Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, в частині реалізації права визначеного п.п 1, 3 частини третьої статті 18 Закону України № 1404.   
Перелік підстав, відповідно до яких виконавче провадження підлягає закінченню, визначені в статті 39 Закону № 1404-VIII.
Однією із підстав, є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9 частини першої статті 39 Закону).
Стаття 40 Закону № 1404-VIII  визначає наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.
Відповідно до частини 1 цієї статті  у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII  у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку,виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
При винесенні оскаржуваної постанови, державний виконавець обмежився лише наданою боржником інформацією, а тому такі дії є протиправними.
На думку суду, дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є протиправними, а постанова про закінчення виконавчого провадження №66136209 від 06.09.2021 такою, що прийнята без врахування положень статей 18 та 63 Закону № 1404-VIII щодо обов`язку державного виконавця перевірити повне виконання рішення боржником.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи, неправильно застосував норми матеріального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідно до п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України з ухваленням постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.4 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених    статтями 280,  281,  287  та  288  цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року – скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси)   про закінчення виконавчого провадження ВП№66136209 від 06.09.2021.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В. Кравченко