УХВАЛА

30 листопада 2021 року 
Київ
справа №460/483/20
адміністративні провадження № К/9901/34969/20, № К/9901/35825/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 
розглянувши клопотання Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про передачу на розгляд об`єднаної палати та Великої Палати Верховного Суду справи № 460/483/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про скасування наказів та поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст), Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі - ГТУЮ у Рівненській області), у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Мін`юсту від 23 грудня 2019 року №   4166/к «Про звільнення»;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГТУЮ у Рівненській області від 24 грудня 2019 року №   910/03/к «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 23   грудня 2019 року №   4166/к «Про звільнення»;
- зобов`язати Мін`юст поновити його на посаді заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області з 26   грудня 2019 року з унесенням відповідного запису до трудової книжки;
- стягнути з відповідачів середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 грудня 2019 року по дату прийняття судом рішення.
Рівненський окружний адміністративний суд рішенням від 01 червня 2020 року позовні вимоги задовольнив. 
Визнав протиправними та скасував накази Мін`юсту від 23 грудня 2019 року №4166/к «Про звільнення» та ГТУЮ у Рівненській області від 24 грудня 2019 року № 910/03/к «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 23 грудня 2019 року №   4166/к «Про звільнення».
Поновив ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області з 26   грудня 2019 року.
Стягнув на користь ОСОБА_1 з Мін`юсту середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 грудня 2019 року по 01 червня 2020 року у сумі 65   112,60 грн. Рішення у частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць звернув до негайного виконання.
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 09 вересня 2020 року скасував рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Прийняв у цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Стягнув з ГТУЮ у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27   грудня 2019 року по 01 червня 2020 року у сумі 65   112,60 грн без утримання податку на доходи та обов`язкових до сплати платежів. У решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, Мін`юст і ГТУЮ у Рівненській області звернулись до Верховного Суду з касаційними скаргами.
Ухвалами від 25 січня 2021 року Верховний Суд відкрив касаційні провадження за касаційними скаргами Мін`юсту та ГТУЮ у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі №   460/483/20.
05 липня 2021 року від скаржників надійшли клопотання про передачу справи №   460/483/20 на розгляд об`єднаної палати та Великої Палати Верховного Суду.
Клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду скаржники обґрунтували тим, що у даній справі існує виключна правова проблема, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики щодо визначення поняття ліквідації юридичної особи публічного права.
Крім того, заявники вважають, що у цій справі існує необхідність відступити від правового висновку викладеного у постановах Верховного Суду України від 17   жовтня 2011 року у справі № 21-237а11, від 16 жовтня 2012 року у справі № 21-267а12, від 28 жовтня 2014 року у справі № 21-484а14, від 19 січня 2016 року у справі № 810/1783/13-а, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі №   820/2932/16, від 24 грудня 2019 року у справі № 591/3068/16-а, від 26 травня 2021 року у справах №260/261/20 та № 140/90/20, який унеможливлює ефективний захист інтересів держави в адміністративному судочинстві, з метою забезпечення у публічних правовідносинах справедливого балансу між інтересами окремих осіб та публічними інтересами суспільства, які репрезентує держава.
Обґрунтовуючи наявність підстав для передачі справи на розгляд об`єднаної палати Верховного Суду, скаржники зазначали про те, що Верховний Суд у постановах від 26 травня 2021 року у справах № 260/261/20, № 140/90/20 та від 28 січня 2021 року у справі № 520/7731/19 неоднозначно висловлює правову позицію щодо ліквідації, зокрема органів виконавчої та судової влади, що є підставою для відступу від висновків Верховного Суду, викладених у названих постановах від 26 травня 2021 року. Так, на думку скаржників, Верховний Суд у постановах від 26 травня 2021 року у справах № 260/261/20, № 140/90/20 за наявності чинної постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2019 року № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції», без перевірки її правомірності та відповідності законам та Конституції України, дійшов хибних висновків про реорганізацію територіальних органів Мін`юсту, а не їх ліквідацію. Вказане свідчить про беззастережну зміну суті нормативно-правового акту та порушення принципу розподілу влади на законодавчу, виконавчу та судову.
Розглянувши клопотання відповідачів, колегія суддів уважає їх такими, що не підлягають задоволенню.
Так, відповідно до частини п`ятої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Підстава для передачі касаційним судом справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, визначена частиною п`ятою статті 346 КАС України, передбачає наявність у справі виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Виключність правової проблеми має оцінюватися за кількісним та якісним критеріями. Кількісний ілюструє той факт, що вказана проблема наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі.
Порядок передачі справи на розгляд об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду визначений статтею 347 КАС України.
Відповідно до частин першої та четвертої цієї статті питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 КАС України, або з обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.
Положеннями статті 2 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судом касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 КАС України є Верховний Суд, у складі якого за змістом статей 36, 37 Закон № 1402-VIII діє, зокрема, Касаційний адміністративний суд. Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.
Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Отже, до повноважень Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду належить, зокрема, вирішення питань про правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, їх тлумачення при вирішенні юридичних спорів в адміністративних справах чи проблем щодо забезпечення захисту прав, свобод або інтересів. Реалізація таких повноважень пов`язана з наявністю правових проблем.
В аспекті вищезазначеного колегія суддів уважає, що наведене у клопотанні обґрунтування наявності виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, не створює підстави для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №460/483/20.
Стосовно вказаних скаржниками підстав для передачі справи на розгляд об`єднаної палати Верховного Суду колегія суддів зазначає, що норма частини другої статті 346 КАС України чітко регламентує, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
Між тим, постанови від 26 травня 2021 року у справах № 260/261/20, № 140/90/20 та від 28 січня 2021 року у справі № 520/7731/19 ухвалені Верховним Судом у складі колегії суддів тієї ж палати, до якої входить колегія суддів, яка розглядає дану справу № 460/483/20.
Також є необґрунтованими посилання скаржників на постанови Верховного Суду України, оскільки в силу положень статті 346 КАС України підставою для передачі справи на розгляд об`єднаної палати є необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
За таких обставин клопотання скаржників про передачу даної справи на розгляд об`єднаної палати та Великої Палати Верховного Суду задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 345, 346, 347, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотань Міністерства юстиції України та Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про передачу справи №460/483/20 на розгляд об`єднаної палати та Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов
Л.О. Єресько 
 А.Г. Загороднюк ,
Судді Верховного Суду