ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/6864/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                          судді-доповідача Чумака С.Ю.,
                                                     суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,         
секретар судового засідання  Рубан А.В. 

за участі представника позивача Тарабака Є.А., представника відповідача Прохорова С.С., представника третьої особи Дерновського М.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Державної податкової служби України 

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 липня 2021 року у справі № 160/6864/21 (суддя І інстанції – Рищенко А.Ю.)

за позовом Фермерського господарства «Агрофірма «Віктор» до Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
треті особи: Державна казначейська служба України, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,

     В СТ АН О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо незабезпечення автоматичного повернення коштів ФГ «Агрофірма «Віктор» у розмірі 1 720 000,00 грн. при поповненні електронного рахунку № НОМЕР_1 платника ПДВ відкритого на ім`я ФОП ОСОБА_1 згідно платіжного доручення № 1688 від 22.01.2021;
- зобов`язати Державну податкову службу України вчинити дії, в тому числі подати висновок до Державної казначейської служби України, необхідні для повернення коштів у розмірі 1 720 000,00 грн. з рахунку платника ПДВ відкритого на ім`я ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_1 на рахунок ФГ «Агрофірма «Віктор» № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «КБ «ПриватБанк», МФО 305299;
- зобов`язати Державну податкову службу України не зменшувати суму податку, на яку платник податку- ФОП ОСОБА_1 має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що розраховується відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України, шляхом зменшення показника загальної суми поповнення з поточного рахунка платника його електронного рахунка під час повернення Державною казначейською службою України коштів у розмірі 1 720 000,00 грн. з електронного рахунку № НОМЕР_1 відкритого на ім`я ФОП ОСОБА_1 на рахунок ФГ «Агрофірма «Віктор» № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «КБ «ПриватБанк», МФО 305299.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 липня 2021 року позов задоволений частково, зобов`язано Державну податкову службу України вчинити дії, в тому числі подати висновок до Державної казначейської служби України, щодо повернення коштів у розмірі 1 720 000,00 грн. з рахунку платника ПДВ відкритого на ім`я ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_1 на рахунок ФГ «Агрофірма «Віктор» № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «КБ «ПриватБанк», МФО 305299.
В іншій частині позову відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування скарги зазначив, що спірні правовідносини не регулюються статтею 43 Податкового кодексу України, на яку посилаються позивач та суд першої інстанції, оскільки грошові кошти сплачувались не до бюджету, а іншому суб`єкту господарських відносин. Також зазначив, що реквізити електронного рахунку не перебувають у доступі інших платників податків, а тому позивач не міг помилково сплатити грошові кошти на рахунок ФОП ОСОБА_2 . Крім того, вважав, що п. 200-1.6 статті 200-1 Податкового кодексу України не передбачає можливість повернення коштів з електронного рахунку одного платника податків на поточний рахунок іншого платника.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
У частині відмови в задоволенні позову рішення суду не оскаржено.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
ФГ «Агрофірма «Віктор» при проведенні розрахунків по господарським операціям з ФОП ОСОБА_1 по оплаті за добрива рідкі азотні по рахунку № 1 від 21.01.2021 на загальну суму 1 720 000 грн у платіжному дорученні від 22.01.2021 № 1688 зазначило рахунок ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , який є його рахунком у системі електронного адміністрування податку на додану вартість. (а.с. 68)
Державною податковою службою України отримано заяви ФГ «Агрофірма «Віктор» № 6 від 25.01.2021 та № 9 від 27.01.2021, в яких вказувалось про те, що ФГ «Агрофірма «Віктор», при проведенні розрахунків по господарським операціям з ФОП ОСОБА_1 по оплаті за добрива рідкі азотні по рахунку № 1 від 21.01.2021 на загальну суму 1 720 000,00 грн, допущено помилку в платіжному дорученні № 1688 від 22.01.2021, а саме помилково вказано рахунок ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та перераховано кошти на зазначений рахунок. (а.с. 14, 17)
У зазначеній заяві ФГ «Агрофірма «Віктор» просило підготувати висновок про повернення ФГ «Агрофірма «Віктор» помилково сплачених коштів, відповідно до платіжного доручення № 1688 від 22.01.2021  та повернути помилково перераховані кошти в сумі 1 720 000,00 грн з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок ФГ «Агрофірма «Віктор» № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «КБ «ПриватБанк», МФО 305299.   
Розглянувши вказані заяви, відповідачем на адресу ФГ «Агрофірма «Віктор» направлений лист № 2450/6/99-00-18-03-04-06 від 02.02.2021, в якому повідомлено, що помилкове перерахування коштів відбулось не до бюджету, а на рахунок ФОП ОСОБА_1 , відкритий у системі електронного адміністрування ПДВ. Такі рахунки відкриваються для конкретної юридичної особи або фізичної особи – платника ПДВ та операції по перерахуванню коштів з таких рахунків проводяться на підставі документів власника рахунків. Таким чином, Державна податкова служба України повідомила ФГ «Агрофірма «Віктор», що заява про повернення помилково сплачених коштів залишається без виконання, оскільки кошти не зараховані до державного або місцевого бюджетів і не підпадають під дію     ст. 43 Податкового кодексу України. 
На погоджуючись з такою відповіддю податкового органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час звернення до відповідача із заявами про повернення помилково сплачених коштів, позивач діяв виключно в межах чинного законодавства, проте, відповідачем було порушено встановлений п.     43.5     ст.     43 ПК України     граничний строк для підготовки висновку про повернення грошових коштів платнику податку, а відтак суд дійшов висновку про те, що відповідач, не підготувавши та не подавши до органу, що здійснює казначейське обслуговування, висновок про повернення позивачем помилково сплачених грошових коштів, діяв поза межами вимог законодавства. Відмовляючи в частині позову, суд зазначив, що на законодавчому рівні не встановлено автоматичне повернення коштів, які були перераховані на електронний рахунок обліку ПДВ помилково та які не передбачені у п. 200-1.4 ст. 200-1 ПК України. Також вважав, що не підлягає задоволенню і позовна вимога щодо зобов`язання ДПС України не зменшувати суму податку, на яку платник податку ФОП ОСОБА_1 має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки вказана вимога фактично заявлена на захист прав та інтересів третьої особи – ФОП ОСОБА_1 , що є неприпустимим та суперечить приписам КАС України.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
За приписами статті 308 КАС України апеляційним судом рішення суду переглядається лише в частині задоволення позову.
Згідно з п. 14.1.115 ст. 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання – це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Відповідно до пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначені у статті 43 ПК України, згідно якої помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (п. 43.2 ст. 43 ПК України).
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (п. 43.3 ст. 43 ПК України).
Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку (п. 43.4 ст. 43 ПК України).
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (п. 43.5 ст. 43 ПК України).
Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку (п. 43.6 ст. 43 ПК України).
Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії визначається Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі – Порядок № 787), який розроблений на виконання  статей 43,  45,  78  та  112  Бюджетного кодексу України,  статті 43  Податкового кодексу України,  статті 301  Митного кодексу України,  статті 7  Закону України «Про судовий збір» та  Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375.
Відповідно до п. 2 Порядку № 787 він визначає процедури:
повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії;
перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок.
Отже, статтею 43 Податкового кодексу України та Порядком № 787 регулюються правовідносини, коли платником податків помилково або надмірно сплачені та зараховані до державного або місцевого бюджету грошові зобов`язання (податки та збори, пеня, штрафи).
Пунктом 200-1.2 ст. 200-1 ПК України  визначено, що платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Розрахунки з бюджетом у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюються з цих рахунків, крім випадку, передбаченого абзацом другим пункту     87.1 статті 87     цього   Кодексу.
Таким чином, рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість створені для розрахунків з бюджетом, проте зарахування грошових коштів на такий рахунок не є зарахуванням цих кошів до бюджету.
З огляду на вказане колегія суддів зазначає, що сплачені позивачем кошти не є його грошовими зобов`язаннями перед бюджетом, не сплачувались і не зараховувались до бюджету, а тому спірні правовідносини статтею 43 Податкового кодексу України та Порядком № 787 не регулюються і зазначені вище правові норми до цих правовідносин застосовані бути не можуть.
Крім того, як правильно в апеляційній скарзі зазначив апелянт, за приписами пп. 200-1.6 статті 200-1 ПК України перерахування грошових коштів з рахунку платника у системі електронного адміністрування податку на додану вартість можливо лише на поточний рахунок того ж платника податку, а тому перерахування коштів на поточний рахунок іншого платника податків є незаконним.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Судом першої інстанції помилково застосовані до спірних правовідносин правила статті 43 Податкового кодексу України та Порядку № 787, що призвело до неправильного вирішення спору.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Повний текст складений 16 грудня 2021 року.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державної податкової служби України задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 липня 2021 року у справі № 160/6864/21 скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання Державної податкової служби України подати висновок до Державної казначейської служби України, щодо повернення коштів у розмірі 1 720 000 грн з рахунку платника ПДВ відкритого на ім`я ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_1 на рахунок ФГ «Агрофірма «Віктор» № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «КБ «ПриватБанк», МФО 305299 і в цій частині в позові відмовити.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 липня 2021 року у справі № 160/6864/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення 14 грудня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
   
Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                          суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                          суддя                                                            І.В. Юрко