ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

08 грудня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/1691/21
Головуючий у першій інстанції – Коваленко А. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1577/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Шарапової О.Л.,
суддів: Євстафіїва О.К., Харечко Л.К.,
секретар: Шапко В.М. 
учасники справи: 
позивачка ОСОБА_1 
відповідач Акціонерне товариство «Українська залізниця» 

Особа, яка подала апеляційну скаргу – Акціонерне товариство «Українська залізниця» 

Оскаржується рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 вересня 2021 року, 

В С Т А Н О В И В :

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила  стягнути з АТ «Українська залізниця» 200000 грн моральної шкоди, 2000 грн – відшкодування витрат на поховання та 12300 грн – на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 серпня 2019 поїзд №6525 Гребінка – Ніжин (ДР1А №288 РПД-2Гребінка) на 46 км ПК2 ДН4 Полтава, перегін Прилуки – Галка, смертельно травмував її батька ОСОБА_2 , який переходив колію з велосипедом. Власником потяга є АТ «Укрзалізниця». Внаслідок втрати рідної людини зруйнований важливий життєвий зв`язок, тобто їй заподіяні моральні страждання, які вона, позивачка, оцінює в 2000 грн. Також вона понесла витрати на послуги доставки тіла в морг, з моргу, послуги катафалка в сумі 2000 грн та встановлення надгробного пам`ятника на могилі батька на суму 12300 грн., які на підставі ч.1 ст.1201 ЦК України,  також мають бути стягнуті з відповідача.  

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 вересня 2021 року позовні вимоги задоволені частково: стягнуто на користь позивачки  100000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, 2000 грн в якості відшкодування коштів на поховання та 9650 грн в якості відшкодування коштів на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника; стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в сумі 2270 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення є незаконним.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що суд не взяв до уваги ту обставину, що машиніст поїзда не мав технічної можливості запобігти наїзду на потерпілого ОСОБА_2 , який порушив п.п.2.2, 2.3, 2.6 Правил безпеки громадян. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що суд при визначенні розміру морального відшкодування  не врахував принцип розумності та справедливості. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що обставини загибелі батька позивачка можуть свідчити про наявність у останнього умислу на скоєння суїциду. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що шкода була завдана і внаслідок непереборної сили, адже на відміну від інших, використання джерела підвищеної небезпеки – поїзда, має свої особливості, рухається рейками, не має можливості об`їхати або оминути перешкоду, складається з локомотиву та вагону/вагонів та завжди має вагу, яка унеможливлює миттєву зупинку. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження заподіяння моральних страждань. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що товарний чек містить посилання про деталі пам`ятника « Ведяєвих», а не дані про спорудження такого пам`ятника. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що за своєю формою чек про оплату послуг по доставці тіла не відповідає приписам законодавства. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що розмір стягнутого збору має становити 1% ціни позову, а не 2270 грн. 
У відзиві представник позивачки просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 

Заслухавши суддю-доповідача,  дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 20 серпня 2019 року  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснюючи перехід залізничної колії на перегоні «Галка-Прилуки» в смт.Мала Дівиця Прилуцького р-ну, не упевнився в безпеці переходу, не помітив потяга, який рухався по залізничній колії, внаслідок чого відбувся наїзд потяга на гр. ОСОБА_2 , під час якого останній загинув на місці події.
Дизель-поїзд ДР1-А №288 перебуває на балансі виробничого підрозділу моторвагонного депо Полтава регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця».  (а.с.13).
Загиблий є батьком позивачки (а.с.15, 16).
По даному факту в АТ «Українська залізниця» проведено оперативну нараду, службове розслідування та встановлено, що машиніст при слідуванні поїзда 20 серпня 2019 року на перегоні Галка – Прилуки помітив невідому особу, яка наближалася до залізничної колії. На подачу машиністом звукових сигналів великої гучності та яскравого світла прожектора невідома особа не реагувала. Машиніст застосував екстрене гальмування для запобігання наїзду на людину, але наїзду уникнути не удалося.  Комісією зроблено висновок, що стан та утримання залізничної колії та рухомого складу відповідає встановленим вимогам; потерпілий сам порушив вимоги Правил безпеки громадян на залізничному транспорті. 

Відповідно до оригіналу товарного чека від 24 серпня 2019 року виданого ФОП ОСОБА_3 ,та наданого позивачкою,  за доставку в морг, доставку з моргу, катафалк сплачено 2000 грн (а.с.19).  

Згідно з оригіналу товарного чека №24 від 15 липня 2020 року виданого ФОП ОСОБА_4 , наданого позивачкою, за деталі пам`ятника на ОСОБА_5 сплачено 19300 грн (а.с.19).
З фотокартки вбачається, що на пам`ятнику відображено ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.22).

За змістом ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.  Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що загибель батька позивачки сталася внаслідок наїзду потягу, який є джерелом підвищеної небезпеки та належить відповідачу; відсутні докази того, що  батько позивачки загинув внаслідок свого умислу або непереборної сили;загибель батька позивачка трапилася і внаслідок порушення останнім Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, а тому, з урахуванням принципу розумності та справедливості, у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню не 200 000 грн., а 100 000 грн.;  на поховання батька позивачка витратила 2000 грн, тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача;  ОСОБА_1 з метою встановлення надгробного пам`ятника на могилі своїх батьків понесла витрати на суму 19300 грн, що підтверджується відповідним товарним чеком, але враховуючи, що правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на спорудження надгробного пам`ятника  ОСОБА_6 не має, то суд вважав, що за спорудження надгробного пам`ятника ОСОБА_2 з відповідача підлягає стягненню 9650 грн, тобто половину понесених позивачем витрат.
З висновком суду першої інстанції  в частині розподілу судових витрат не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.
З відповідача на користь позивачки стягнуто 111 650 грн. ( 100 000 грн. + 2000 грн. + 9 650грн.), а тому розмір судового збору має становити  1116.5 грн.  
В іншій частині оскаржуване рішення узгоджується з приписами законодавства та матеріалами справи. 
Доводи апеляційної скарги про  те, що суд не взяв до уваги ту обставину, що машиніст поїзда не мав технічної можливості запобігти наїзду на потерпілого ОСОБА_2 , який порушив п.п.2.2, 2.3, 2.6 Правил безпеки громадян, не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки зазначені обставини були враховані судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди. 
Доводи апеляційної скарги про  те, що суд при визначенні розміру морального відшкодування  не врахував принцип розумності та справедливості, апеляційний суд вважає безпідставними. 
Доводи апеляційної скарги про те, що обставини загибелі батька позивачка можуть свідчити про наявність у останнього умислу на скоєння суїциду, не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки такі доводи не підтверджені доказами.
Доводи апеляційної скарги про  те, що шкода була завдана і внаслідок непереборної сили, адже на відміну від інших, використання джерела підвищеної небезпеки – поїзда, має свої особливості, рухається рейками, не має можливості об`їхати або оминути перешкоду, складається з локомотиву та вагону/вагонів та завжди має вагу, яка унеможливлює миттєву зупинку, є довільним тлумаченням правових норм, а тому не дають підстав для скасування судового рішення. 
Доводи апеляційної скарги про  те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження заподіяння моральних страждань, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачкою надано докази на підтвердження загибелі свого батька внаслідок наїзду потягу. 
Доводи апеляційної скарги про те, що товарний чек містить посилання про деталі пам`ятника « Ведяєвих», а не дані про спорудження такого пам`ятника, не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки матеріалами справи підтверджується спорудження пам`ятника. 
Доводи апеляційної скарги про  те, що за своєю формою чек про оплату послуг по доставці тіла не відповідає приписам законодавства, не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки відповідачем не надано доказів, що вказаний документ є сфальсифікованим. 
Керуючись ст.ст. 367, 374,п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця»  задовольнити частково,  рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 вересня 2021 року змінити в частині розподілу судових витрат, зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з АТ «Українська залізниця» на користь держави, до 1116 грн. 50 коп.
В іншій частині рішення суду залишити без зміни. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:                                         Судді: