Ухвала
 
08 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 685/827/20
провадження № 61-17760ск21    
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В.  розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним сумісним майном подружжя дохід від здійснення підприємницької діяльності та поділ майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
 
29 жовтня 2021 року   ОСОБА_1 звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 вересня 2021 року у вищевказаній справі. 
 
Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Встановлено, що оскаржена постанова апеляційного суду прийнята 09 вересня 2021 року, повний її текст складено 10 вересня 2021 року, а касаційну скаргу подано заявником 29 жовтня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України. 
 
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що отримав копію оскарженої постанови апеляційного суду 28 вересня 2021 року, а тому звернувся з касаційною скаргою протягом 30 днів з моменту отримання повного тексту оскарженої постанови апеляційного суду.
 
Однак наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними з огляду на те, що заявник подав касаційну скаргу після спливу передбаченого статтею 390 ЦПК України тридцятиденного строку, який обчислюється з дня вручення йому оскарженого судового рішення, оскільки згідно з відміткою на поштовому конверті кореспонденція від   ОСОБА_1 надіслана до Верховного Суду 29 жовтня 2021 року.
 
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша стаття 44 ЦПК України).
 
Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.
 
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
 
Водночас особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.
 
В той же час поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
 
Відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (справа «Перетяка та Шереметьев проти України», № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
 
З урахуванням наведеного,  заявник подав касаційну скаргу після спливу передбаченого статтею 390 ЦПК України тридцятиденного строку, який обчислюється з дня вручення йому оскарженого судового рішення.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Таким чином, заявнику необхідно подати до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести інші підстави для його поновлення та надати відповідні докази, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. 
 
При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
 
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження 
у справі на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Разом із цим, подана касаційна скарга не може прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до                     суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ОСОБА_2  звернулася до суду з позовом у липні 2020 року.
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов.
 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 09 вересня 2021 року рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 26 квітня 2021 року в частині задоволення зустрічного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, змінено розподіл судового збору. Рішення суду першої інстанції оскарженою постановою апеляційного суду в частині первісного позову не переглядалося. 
У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 вересня 2021 року. 
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року становив  2 102 грн.
 
Ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 * 0,4 = 840,80) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 * 5 = 10 510).
 
Враховуючи позовні вимоги, а також вимоги касаційної скарги, судовий збір за подання касаційної скарги становить 6 810 грн (340 500 грн * 1%) * 200%).
 
З доданої до касаційної скарги квитанції № 0. 0. 22927750098. 1 від 07 жовтня 2021 року вбачається, що  ОСОБА_1  сплачено за подання касаційної скарги судовий збір у розмірі 1 681,60 грн.
 
Отже, заявнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 5 128,40 та надати суду документ, що підтверджує його сплату.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у                м. Києві/Печерс. р-н, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055).
 
На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).
 
Разом із цим, касаційна скарга підлягає залишенню без руху, оскільки в порушення вимог частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі чітко та належним чином не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Як вбачається зі змісту касаційної скарги,  ОСОБА_1  оскаржує рішення суду апеляційної інстанції, визначене в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої 
статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути чітко зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389  ЦПК України підстави (підстав) та надіслати уточнену редакцію касаційної скарги, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 390, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 вересня 2021 рокузалишити без руху.
 
Надати заявнику для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                       Є. В.  Коротенко