П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/9369/20	
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Зуєвої Л.Є.,
суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.
при секретарі Цехмейстренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційні скарги   Міністерства внутрішніх справ України та   Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2021 року у справі   за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної                      комісії Головного управління МВС України в Одеській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні                             дії,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020  року позивач  звернувся до суду з   позовом   до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС в Одеській області, Міністерства внутрішніх справ України  та просив:
- визнати дії Міністерства внутрішніх справ України щодо скасування відмітки органу внутрішніх справ на заяві ОСОБА_1 щодо «умов виплати» одноразової грошової допомоги, які встановлені Порядком №850 та відповідно скасування висновку Ліквідаційної комісії ГУМВС України – протиправними;
- зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління МВС в Одеській області направити до Міністерства внутрішніх справ України заяву (рапорт) ОСОБА_1 для розгляду питання та прийняття рішення про призначення та виплату одноразової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків, відповідно до ст.ст. 7, 9, ч. 1 ст.18, ст.23 Закону України «Про міліцію» №565 від 29.12.90 р., Положення про проходження служби особами рядового і начальницького складу ОВС, а також Порядку №850 затвердженого ПКМУ 21.10.2015 р.;
- визнати звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника УВС Одеського облвиконкому з 13.09.1991 року у запас ЗС СРСР за ст.64 «б» (по хворобі) таким, що відбулося згідно Закону України «Про міліцію» від 29.12.1990 р. №565 та Положення про проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх              справ;
- визнати бездіяльність Ліквідаційної комісії Головного управління МВС в Одеській області щодо не подання до Міністерства внутрішніх справ України в 15-денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту) з підтвердженими документами, які додані до заяви та висновку щодо виплати грошової допомоги – протиправною;
- у зв`язку з протиправними діями Ліквідаційної комісії Головного управління МВС в Одеській області строк пред`явлення вимоги до МВС України щодо виплати одноразової грошової допомоги – відтермінувати на 25 днів.
В обґрунтування позову зазначалось, що   за фактом встановлення інвалідності, спричиненої наслідками ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, позивач звернувся до Головного управління МВС в Одеській області із пакетом документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги. За результатом отримання необхідних документів та їх направлення до МВС України матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги були повернуті у зв`язку із тим, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, а саме позивач не є службовою особою міліції, а проходив службу у внутрішній службі. Позивач зазначив, що  ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Одеській області в порушення вимог п.8 Порядку №850 щодо подачі документів до МВС в 15-денний строк з дня реєстрації, подала до МВС заяву позивача із значним запізненням – надані 17.04.2020 року документи передані до Міністерства 25.05.2020 року. Також, МВС України повернуло  матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю позивача, однак нормативно не обґрунтував підстави для прийняття такого рішення. Фактично, відповідач не розглянув та не прийняв рішення щодо наданих йому матеріалів. Також,позивач зазначив, що  відповідачем не взято до уваги той факт, що звільнення позивача проведено у відповідності до Закону України «Про міліцію», а нормативне регулювання проходження осіб начальницького складу внутрішньої служби та органів міліції є єдиним та висвітлено в спільних нормативних та підзаконних                         актах.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2021  року, ухвалене   в порядку письмового провадження за правилами  загального позовного провадження у м. Одесі  позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо визнання таким, що підлягає скасуванню висновок Головного управління МВС в Одеській області від 22.05.2020 року щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у сумі 336800 грн.  Зобов`язано Міністерство внутрішніх справи України розглянути Висновок Головного управління МВС в Одеській області від 22.05.2020 року та додані до нього документи щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у сумі 336800 грн. та прийняти рішення, передбачене пунктом 9 Порядку №850, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України 21.10.2015 р., про відмову або призначення грошової допомоги ОСОБА_1 . У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, Міністерство внутрішніх справ України надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги  зазначено, що Порядок №850 та Закон України «Про міліцію» не                         розповсюджуються на позивача, оскільки передбачає  виплату однарозової грошової допомоги виключно працівникам  міліції. Також, апелянт зазначає, що  позивач має право на компенсацію за шкоду заподіяну здоров`ю  відповідно до ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської                       катастрофи».  
Також, не погоджуючись з таким рішенням, Ліквідаційною комісію Головного управління МВС України в Одеській області надано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги  зазначено, що Порядок №850 та Закон України «Про міліцію» не розповсюджуються на позивача, оскільки передбачає  виплату однарозової грошової допомоги виключно працівникам  міліції.
Позивачем  подано відзиви  на апеляційні скарги відповідачів, в яких             ОСОБА_1 спростовуються доводи апелянтів. Позивач просить відхилити доводи апеляційних скарг та задовольнити позовні вимоги  в повному обсязі. 
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, позивач надав клопотання про розгляд справи без його участі, відповідачі в судове засідання не з`явились.
Згідно п. 2 ч.1ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі:
У відповідності  до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. 
Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів  дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено,   ОСОБА_1 , є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України з 13 вересня 1991 року.
Згідно посвідчення серія НОМЕР_1 від 31.07.2019 року позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 1 категорія (а.с.35).
У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, згідно п.3 Постанови КМУ № 1210 від 23.11.2011р. та Наказу МОЗ/МНС № 789/1248 від 10.10.2012 р., позивач звернувся до Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороби із заявою про розгляд наданих документів щодо встановлення причинного зв`язку захворювань з впливом Чорнобильської катастрофи в період виконання службових обов`язків.
Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 11.09.2017 р. № 5187 встановлено причинний зв`язок хвороб позивача, що призвели до інвалідності, а саме : «Захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» (а.с.23).
На підставі вищезазначеного Висновку ЦМЕК МОЗ та МНС України медико-соціальною експертною комісією № 1 м. Одеси позивачу було встановлено II групу інвалідності, причиною інвалідності визначено «Захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків по ЛНА на ЧАЕС» (а.с.27).
У період до 17.04.2020 року позивач вчиняв дії щодо отримання належних документів для призначення йому та виплати грошової допомоги у зв`язку зі встановленою інвалідністю.
17.04.2020 року на виконання отриманого листа від 15.04.2020 р. за № 9/М-425 та згідно Порядку № 850 позивач подав Ліквідаційній комісії заяву (рапорт), в якій додатками були:
Копія довідки від 04.04.2017р. серія 12 ААА №302555 (первинна інвалідність);
Заява (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленою інвалідністю
Довідка медико-соціальної експертної комісії серія 10 ААА № 128669;
Копія довідки до акту огляду медично-соціальною експертною комісією №882631;
Копія виписки з акту огляду медико.-соц.. експертною комісією до довідки № 882631;
Копія експертного висновку ЦМЕК МОЗ та МНС України Хо5187 від 11.09.2017р.;
Копія свідоцтва про хворобу від 07.91 р. № 1144 ( пояснення у п.2 Заяви від 20.01.20);
Копія довідки від 06.05.91 про участь в роботах пов`язаних з ліквідацією аварії на ЧАЕС;
Копія паспорта громадянина України;
Копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера;
Копія довідки Департаменту праці та соціальної політики про повернення                             284грн. 40 коп. (а.с.37).
22.05.2020 року ГУ МВС в Одеській області складено проект висновку, згідно якого позивачу нарахована одноразова грошова допомога у розмірі 336800 грн. (а.с.38).
24.06.2020р. листом №20148/15-2020 Департамент ФОП МВС України повернув матеріали щодо призначення ОГД позивачу, зазначивши, що відмітка ОВС на заяві   ОСОБА_1 в частині визначення умов виплати не відповідає законодавству, як і висновок  Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області, оскільки позивач не належить до категорії працівників міліції, тому обидва документи підлягають скасуванню.
Як убачається з копії Висновку від 22.05.2020р. (а.с.38) на ньому був проставлений штамп: «недійсний на підставі листа ДФОП від 24.06.2020р. №20148/15-20».
08.10.2020 року Висновком, підписаним заступником голови Ліквідаційної комісії, посилаючись на лист ДФОП МВС від 24.06.20 №20148/15-2020,  визнано недійсною заяву ОСОБА_1 від 17.04.2020р. в частині відмітки ОВС про умови виплати та проект Висновку.
Мотивами відмови зазначено, що Порядком № 850, ж і Законом, передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, виключно працівникам міліції.
Також зазначено, що відповідно до ст. 16 Закону до працівників міліції належали особи, які проходили службу в підрозділах міліції, і яким відповідно до чинного законодавства було присвоєно спеціальні звання міліції, але оскільки позивач має спеціальне звання полковник внутрішньої служби, а не міліції, тому до категорії працівників міліції не належить.
Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог,  суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах суть спору полягає не у тому, що МВС України прийняло неправомірне рішення по суті питання, а у тому, що таке питання по суті протиправно не розглянуто, тому з урахуванням наведеного, беручи до уваги факт повернення документів позивача до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Міністерство внутрішніх справи України розглянути Висновок Головного управління МВС в Одеській області від              22.05.2020 року щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у сумі 336800 грн. та прийняти рішення, передбачене пунктом 9 Порядку №850, затвердженого ПКМУ 21.10.2015 р.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду відповідає,  а викладені у апеляційній  скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ст.1 Закону  України   «Про міліцію» №565(далі – Закон №565) міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої  влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян,  власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від  протиправних посягань.
Згідно ст.16 Закону №565 особовий склад міліції складається з працівників, що  проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно  до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції. 
Працівники міліції мають єдиний формений одяг, зразки якого  затверджуються Кабінетом Міністрів України, що видається  безплатно, і відзнаки. Працівникам міліції видається службове  посвідчення. 
Використання спеціальних звань, відзнак, форми одягу і  службового посвідчення працівника міліції особою, яка не є  працівником міліції, тягне за собою відповідальність за законом. 
Згідно ст.18 Закону №565 порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються  Положенням про проходження служби особовим складом органів  внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. 
Особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й  курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ  України, які перебувають на військовому обліку  військовозобов`язаних, на час служби знімаються з нього і  перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України.
При цьому, постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі – Положення).
Згідно п.1 Положення це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.
До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.
Пункт 2 Положення виокремлює звання працівників міліції та працівників внутрішньої служби.
Згідно ч.6 ст.23 Закону №565 У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного  працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке  призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності,  що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ  або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи  після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або  нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в  органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати  працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в  розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом  для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи,  200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для  працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи,  150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для  працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в  порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному  випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку  відповідно до законодавства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі – Порядок).
Згідно п.1-3 ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов`язків - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого).
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) працівника міліції визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”;
2) установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі:
250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи;
200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи;
150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи;
3) часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, - у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.
Згідно п.7-9 Порядку працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:
заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;
довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії:
довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;
сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:
витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;
витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Згідно п.14 Порядку призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:
учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;
учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Основним доводом апеляційних скарг є    незгода апелянтів з  тим, що на  позивача  поширюється право на отримання грошової допомоги , як працівника поліції, який  отримав  інвалідність під час проходження служби,  оскільки вони вважають , що робота в органах міліції та в межах внутрішньої служби в органах поліції  є різними видами публічної служби.
Поняття «внутрішня служба» використовується виключно у Положенні №114, Закон України «Про міліцію» вказаного поняття не містить та не розкриває. Разом із тим, підстави для прийняття на службу, а також підстави для звільнення зі служби, як у даному випадку із ОСОБА_1 , визначені саме Законом №565 «Про міліцію»,  він отримує пенсію як  колишній  співробітник міліції , тому  в контексті соціальних гарантій права працівника міліції стосуються також і працівника внутрішньої служби. 
Колегія суддів погоджується з висновками  суду першої інстанції про те, що  Положення №114 не містить норми, яка б прямо встановлювала особливості статусу працівника внутрішньої служби у порівнянні з працівником міліції.
Згідно п.8, 9 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в   пунктах 6   або   7   цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:  витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Колегія суддів звертає увагу, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання зазначеної  норми 22.05.2020 року Ліквідаційною комісією складено висновок та направлено його до МВС України.
В подальшому   МВС України у відповідності до положень Порядку повино  було  розглянути отримані документи та прийняти рішення про призначення грошової допомоги або відмовити у її призначенні з підстав, визначених п.14 Порядку,  при цьому положення Порядку не встановлюють повноваження регіонального органу скасовувати власний висновок.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем  вимог цього порядку не було дотримано та в порушення  процедури  департамент ФОП МВС України повернув матеріали щодо призначення ОГД позивачу, зазначивши, що відмітка ОВС на заяві   ОСОБА_1 в частині визначення умов виплати не відповідає законодавству, як і висновок  Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області, оскільки позивач не належить до категорії працівників міліції.
Таким чином ,  якщо  відповідач 2 дійшов до висновку про відсутність підстав для призначення грошової допомоги,  то  з цього приводу  повино бути  прийнято відповідне рішення про відмову у її призначенні.
Однак,  в  порушення вказаної норми МВС України не прийняло жодного із передбачених рішень, а повернуло документи, визнавши висновок Ліквідаційної комісії таким, що підлягає скасуванню,  проте у МВС України відсутні  повноваження   визнавати висновок недійсним, оскільки  законодавством такі повноваження не встановлені.
Таким чином судова колегія вважає вірним посилання суду першої інстанції на те, що у спірних правовідносинах суть спору полягає не у тому, що МВС України прийняло неправомірне рішення по суті питання, а у тому, що таке питання по суті протиправно не розглянуто з прийняттям відповідного ріщення.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами                           України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
З  огляду на викладене колегія суддів вважає  вірним висновок суду першої інстанції   про протиправність дій Міністерства внутрішніх справ України щодо визнання таким, що підлягає  скасуванню висновку Головного управління МВС в Одеській області від  22.05.2020 року щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у сумі 336800 грн.  та зобов`язання  Міністерство внутрішніх справи України розглянути Висновок Головного управління МВС в Одеській області від 22.05.2020 року та додані до нього документи щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у сумі 336800 грн. та прийняти рішення, передбачене пунктом                              9 Порядку №850, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України                       21.10.2015 р., про відмову або призначення грошової допомоги ОСОБА_1 .
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення   суду першої інстанції  ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 262, 263,  308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги  Міністерства внутрішніх справ України та   Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2021 року – залишити без змін.
Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Повний текст складено та підписано  07.10.2021 року

Головуюча суддя:                                                                                          Л.Є. Зуєва  

Суддя:                                                                                                             М.П. Коваль  

Суддя:                                                                                                             О.О. Кравець