УХВАЛА

21 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/3141/21
адміністративне провадження № К/9901/36657/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Губської О.А.,
суддів: Білак М.В.,  Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі №640/3141/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, треті особи: лейтенант поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Красуцький Андрій Сергійович, поліцейський роти №7 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Кротов Володимир Андрійович, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в : 
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, треті особи: лейтенант поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Красуцький Андрій Сергійович, поліцейський роти №7 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Кротов Володимир Андрійович, ОСОБА_2 , в якій просив:
- визнати протиправними дії Лейтенанта поліції щодо застосування 01.12.2020 року фізичної сили відносно позивача ;
- визнати протиправними дії Лейтенанта поліції та Рядового поліції щодо здійснення 30.11.2020 року доставлення позивача до медичного закладу за адресою м. Київ, вул. Петра Запорожця, 20 для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога;
- визнати протиправними дії Рядового поліції щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №000431 від 01.12.2020 року відносно позивача;
- стягнути з ДПП за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача моральну шкоду в розмірі 22    700,00 грн.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року, у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 було відмовлено.
Не погоджуючись з такими рішеннями, позивачем подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 08 жовтня 2021 року. 
Відповідно до частини першої    статті 334 КАС України   за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
За правилами пункту 1 частини першої   статті 19 КАС України  юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Відповідно до пунктів 2, 3 частини другої  статті 19 КАС України  юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства, та справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Так, як зазначено судами попередніх інстанцій, предметом оскарження у цій справі позивачем визначено дії рядового поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, дії лейтенанта поліції щодо застосування до позивача фізичної сили, а також дії указаних працівників поліції щодо доставлення позивача до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
У свою чергу, згідно пункту 2 частини першої статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Як зазначено судом апеляційної інстанції, адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб саме у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням владно-управлінських дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.
Разом із цим, відповідно до пункту 2 частини першої статті 278 КУпАП, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, та в силу приписів статей  251,  252 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності та правильність складання якого перевіряється при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, приймаючи рішення та вчиняючи дії, оскаржувані позивачем, працівники поліції здійснювали не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, які підлягають оцінюванню на відповідність їх закону лише в контексті вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності під час провадження у справах про адміністративні правопорушення, в ході якого перевіряється законність та обґрунтованість вжитих заходів, дотримання порядку їх проведення. У сукупності оцінка таких дій є одним з критеріїв законності притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Як правильно вказано судом апеляційної інстанції, відповідна категорія спорів не є адміністративною, оскільки відповідач при складанні протоколу здійснював не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, оцінка яким має бути надана під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.03.2019 року у справі №712/7385/17, від 19.06.2019 року у справі №638/3490/18, від 22.01.2020 року у справі №2-а/489/7/2016, від 18.01.2021 року у справі №643/8023/20.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Лейтенанта поліції щодо застосування 01.12.2020 року фізичної сили відносно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що відповідні правовідносини перебувають поза межами публічно-правового спору, оскільки заподіяння тілесних ушкоджень та застосування фізичної сили щодо особи працівниками правоохоронних органів можуть вказувати на ознаки вчинення службовими особами кримінального правопорушення, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 19 КАС України унеможливлює поширення юрисдикції адміністративного суду на такий спір.
Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.12.2019 року у справі №545/2432/16-а, з приводу того, що такі справи належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, є безпідставним, оскільки у вказаній справі, на відміну від справи №640/3141/21, позивач оскаржував не лише дії суб`єкта владних повноважень під час затримання, але й рішення у справі про адміністративне правопорушення, прийняте цим же суб`єктом владних повноважень.
Щодо аргументів позивача, що судом першої інстанції не було враховано позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 05.12.2018 року у справі № 815/3591/17, суд апеляційної інстанції зазначив, що дана постанова стосувалася іншої правової ситуації, в якій було встановлено факт проведення обшуку поза межами кримінального провадження. Натомість, дії із застосування фізичної сили працівниками поліції до особи перебувають поза межами правового поля адміністративних правовідносин, позаяк потребують відповідної кваліфікації компетентними органами у порядку кримінально-процесуального закону. Викладене, у свою чергу, не дає підстав вважати незаконними й необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо непідвідомчості цього спору адміністративним судам.
Таким чином, судова колегія суду апеляційної інстанції погодилась із висновками суду першої інстанції про те, що спір, який виник у зв`язку з діями при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення не є адміністративним, оскільки відповідач при складанні відповідних матеріалів здійснює не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, оцінка яким надається під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Отже, Суд констатує, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, з чим погодився і суд апеляційної інстанції, правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права,  правильно застосував до спірних правовідносин наслідки, встановлені пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України, правильне застосовування норми права є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої    статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої    статті 333 КАС України    у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справ) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями    3,    332,    333 КАС України,

у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі №640/3141/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, треті особи: лейтенант поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Красуцький Андрій Сергійович, поліцейський роти №7 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Кротов Володимир Андрійович, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та стягнення моральної шкоди.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 	О. А. Губська	
Судді           	М. В. Білак	
 	О.В. Калашнікова