П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/1652/21	
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Крусяна А.В., 
                                                    Яковлєва О.В.         
             при секретарі:               Шатан В.О.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
          У квітні 2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до ТОВ «Херсонрегіонгаз», в якому просив:
          - визнати противоправною дію ТОВ «Херсонрегіонгаз», яка полягає у неправомірній відмові надати заявнику - ОСОБА_1 відповідь на запит на інформацію;
          - зобов`язати ТОВ «Херсонрегіонгаз» надати відповідь на запит інформації на електронну пошту ОСОБА_2 e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 за період січень 2020р. - березень 2021р., в якій обов`язково вказати, а саме:
          - період постачання за розрахунковий період;
          - значення лічильника - зняти показники за розрахунковий період;
          - скільки спожито за розрахунковий період;
          - який тариф за розподіл газу за розрахунковий період;
          - скільки нараховано до сплати за розрахунковий період;
          - скільки оплачено за розрахунковий період;
          - скільки, чи є переплата або коли є заборгованість за розподіл газу за розрахунковий період.
          - стягнути з ТОВ «Херсонрегіонгаз» 1 000грн. коштів на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , заподіяної йому противоправними діями у неправомірній відмові надати ОСОБА_1 відповідь на запит на інформацію.
          В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 2.04.2021р. він звернувся із електронним запитом до ТОВ «Херсонрегіонгаз», в якому просив надати інформацію, яка стосується надання відповідачем послуг ОСОБА_1 з постачання природного газу за період з січня 2020р. по березень 2021р. Проте, всупереч вимогам чинного законодавства відповідачем не надано запитуваної інформації, що останній вважає порушенням своїх прав, у зв`язку із чим звернувся в суд за захистом своїх прав.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ТОВ «Херсонрегіонгаз» щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 2.04.2021р..
Зобов`язано ТОВ «Херсонрегіонгаз» надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 2.04.2021р. у порядку та строки, визначені ЗУ «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011р. №2939-VI.
Стягнуто з ТОВ «Херсонрегіонгаз» у дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 908грн..
В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність щодо не надання позивачу відповіді на його запит, оскільки позивач звернувся із запитом до нього як до суб`єкта, який надає йому послуги з постачання природного газу та саме відповідач у відповідності до норм законодавства повинен надавати таку інформацію. 
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що 2.04.2021р. ОСОБА_1 надіслав на електронну пошту ТОВ «Херсонрегіонгаз» запит на отримання такої інформації:
- період постачання за розрахунковий період;
- значення лічильника - зняти показники за розрахунковий період;
- скільки спожито за розрахунковий період;
- який тариф за розподіл газу за розрахунковий період;
- скільки нараховано до сплати за розрахунковий період;
- скільки оплачено за розрахунковий період;
- скільки, чи є переплата або коли є заборгованість за розподіл газу за розрахунковий період.
Вказаний запит, відповідачем отримано - 5.04.2021р., що ним самим підтверджено у своєму відзиві.
Позивач стверджує, що не отримав відповіді на запит від 2.04.2021р., у зв`язку із чим вважає свої права порушеними, у зв`язку із чим звернувся в суд із даним позовом.
          Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваної бездіяльності відповідача, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність, колегія суддів виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.5,7 ЗУ «Про інформацію» встановлено, що  кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Право на інформацію охороняється законом.
Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає  ЗУ «Про доступ до публічної інформації» за №2939-VI  (надалі - Закон №2939-VI).
У відповідності до  ст.1 Закону №2939-VI,  публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 3 Закону №2939-VI  визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених  законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Згідно зі  ст.5 Закону № 2939-VI,  одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Письмовий запит подається в довільній формі.
Запит на інформацію має містити:
1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;
2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;
3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Відповідно до ст.12 Закону №2939-VI,  суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у  ст.13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.
Згідно ч.1  ст.19 Закону №2939-VI,  запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Приписами ч.1 ст.20 Закону №2939-VI  визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
За правилами ч.1  ст.22 Закону №2939-VI, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої  статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені  статтею 21 цього Закону  фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою  статті 19 цього Закону.
Згідно з п.3 ч.4  ст.22 Закону №2939-VІ,  у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено мотивовану підставу відмови.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
В ч.1  ст.6 Закону №2939-VI  визначено види інформації з обмеженим доступом, зокрема, це: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до  закону  при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес    її отриманні (частина другою  статті 6 Закону №2939-VI).
Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно (частина п`ята  статті 6 Закону №2939-VI).
Судова колегія звертає увагу на те, що положеннями ст.20 Закону № 2939-VI передбачені чіткі строки розгляду запитів на інформацію
Так, відповідно до ч.1 зазначеної статті  закону, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У відповідності до ч.4 цієї  статті Закону, у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Положеннями ст.23 Закону №2939-VІ  передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до  статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що 2.042021р. ОСОБА_1 звернувся із запитом до відповідача  про надання інформації, яка стосується надання відповідачем послуг ОСОБА_1 з постачання природного газу за період з січня 2020р. по березень 2021р..
Проте, відповідач відповідь на запит так і не надав, при цьому вказане не заперечується самим відповідачем.
Що стосується посилань відповідача на те, що він не володіє запитуваною інформацією, а тому не має нести відповідальність за її ненадання заявнику, то судова колегія вважає такі твердження необґрунтованими, оскільки положеннями п.3 ч.4  ст.22 Закону №2939-VІ  чітко передбачено обов`язок розпорядника інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувачу.
При цьому, судова колегія зазначає, що відповідач сам вказав на те, що запитуваною позивачем інформацією володіє АТ «Херсонгаз», з чого слідує, що відповідачу станом на момент отримання запиту позивача було достеменно відомо яка саме юридична особа володіла запитуваною ОСОБА_1 інформацією. Проте, доказів, які б свідчили про направлення відповідачем запиту позивача від 2.04.2021р. на адресу АТ «Херсонгаз» матеріали справи не містять.
Що стосується посилань відповідача на необґрунтованість позовних вимог з підстави надання відповіді на означений запит листом від 9.04.2021р. (вих. №2/0409/01), то судова колегія вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки зі змісту зазначеного листа (а.с.24) слідує, що відповідь надавалася на запит ОСОБА_1 , який надійшов на адресу ТОВ «Херсонрегіонгаз» - 14.12.2020р., в той час як спірний запит датований - 2.04.2021р. та зі слів відповідача отриманий ним 5.04.2021р..
З урахуванням вказаного, судова колегія вважає, що відповідачем порушено вимоги ЗУ «Про доступ до публічної інформації»    щодо обов`язку надати відповідь за запитом на інформацію.
Враховуючи вищевказане, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність щодо ненадання відповіді на запит позивача від 2.04.2021р. та наявні законні підстави для зобов`язання відповідача для надання відповідної відповіді.
          В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
          За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
          На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» - залишити без задоволення.
          Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021р. - залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
          
                                                  Повний текст судового рішення виготовлено 11 листопада 2021р.

                    Головуючий:                                                                      Ю.М. Градовський                                                               

                       Судді:                                                                                  А.В. Крусян          

                                                                                                 О.В. Яковлєв