Постанова
   Іменем   України
 
Єдиний унікальний номер справи 753/14757/20	 	
Номер провадження 22-ц/824/12998/2021	
Головуючий у суді першої інстанції О.Р. Лужецька	
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач        	
29 жовтня 2021 року                                                                                            місто Київ
                            Номер справи 753/14757/20
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач), 
суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. 
 
сторони: 
 
позивач                    ОСОБА_1 
відповідач               Публічне акціонерне товариство 
                                 Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»
 
розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) 
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 
 
на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 25 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Лужецької О.Р., в приміщенні Дарницького районного суду м.Києва, -
 
в с т а н о в и в :
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.08.2019 об 11год. 32хв. на автодорозі Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ Forza», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортним засобом «Yamaha FZS 1000», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить позивачу. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18.09.2019 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений транспортний засіб «Yamaha FZS 1000», д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідно до звіту №89/38.04.20 складеного 15.04.2020 ФОП ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Yamaha FZS 1000», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників складає 74 759,74 грн. Відповідно до звіту складеного 16.04.2020 ТОВ «Земюрконсалтинг» вартість майнового збитку завданого власнику майна (шолом, боти, рукавички шкіряні, шкіряна куртка, штани шкіряні), внаслідок ДТП складає 30 434,32 грн. Зазначає, що поніс додаткові витрати на оплату експертних досліджень вартості матеріальних збитків та виготовлення вказаних звітів у сумі 5 000,00 грн. Загальна сума матеріальної шкоди ,завданої внаслідок ДТП та додаткових витрат складає 110 194,06 грн. 

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду заподіяну здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «ЗАЗ Forza», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта». Згідно із полісом АМ 9513066 від 02.01.2019, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 100 000,00 грн., розмір франшизи 1 000,00 грн. Зазначає, що відповідач сплатив на користь позивача страхове відшкодування у сумі 59 094,00 грн.
Ураховуючи, що розмір заподіяних збитків завданих позивачу перевищує сплачену відповідачем суму відшкодування, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь різницю між лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну з урахуванням франшизи та страховою виплатою, яка складає 39 906,00 грн, додаткові витрати на оплату експертних досліджень вартості матеріальних збитків та виготовлення вказаних звітів у розмірі 5 000,00 грн та судові витрати.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до ПАТ НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування задоволено частково. Стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 1 000,00 грн., матеріальні збитки в розмірі 2 500,00 грн., судовий збір в розмірі 73,08 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 972,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції ухвалив рішення на припущеннях, не взяв до уваги, що сума виплачена відповідачем у розмірі 27 460,80 грн не погоджувалася із позивачем. Суд безпідставно не врахував, що згідно звіту ФОП « ОСОБА_4 » від 15.04.2020 №89/38.04.20 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Yamaha FZS 1000», д.н.з. НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту склала 215 415,84 грн, коефіцієнт фізичного зносу - 0,7000, вартість матеріального збитку 93 342,31 грн, ринкова вартість до пошкодження - 93 342,31 грн, ринкова вартість транспортного засобу після пошкодження - 18 582,57 грн. Вважає, що оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Yamaha FZS 1000», д.н.з. НОМЕР_2 , (215 415,84 грн) вища ніж ринкова вартість до пошкодження транспортного засобу (93 342, 31 грн), а ринкова вартість транспортного засобу після пошкодження становить 18 582, 57 грн, сума яку відповідач зобов`язаний сплатити позивачу згідно Полісу від 02.01.2019 становить 74 759,74 грн (93 342,31 - 18 582,57). Між тим, згідно Звіту ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» від 16.04.2020 про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень внаслідок ДТП (екіпіровка для транспортного засобу), спричинений майновий збиток завданий позивачу складає 30 434,32 грн. За виготовлення вказаних двох звітів позивачем було сплачено по 2 500,00 грн за кожний. На думку апелянта, сума матеріального збитку та витрат становить 110 194,06 грн. З урахуванням ліміту Полісу від 02.01.2019, який складає 100 000,00 грн та 1 000,00 грн франшизи, а також виплачених відповідачем позивачу грошових коштів у розмірі 59 094,00 грн, позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню сума боргу страхового відшкодування, розмір якого не перевищує ліміт відповідальності страховика, що становить 39 906,00 грн. 
Позивач звернув увагу, що з метою захисту свого порушеного права він вимушений був звернутися до адвоката за професійною правничою допомогою, у зв`язку із чим поніс витрати у розмірі 22 670,40 грн, що документально підтверджено, а тому такі витрати повинні були покладені на відповідача у повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ НАСК «Орната» зазначило, що рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги безпідставні та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому вважає відсутніми підстави для задоволення апеляційної скарги. Відповідач вказав, що позивач був присутнім при огляді пошкодженого транспортного засобу, претензій чи зауважень до проведеного огляду не заявляв, своїм підписом підтвердив правильність та повноту проведеного огляду пошкодженого транспортного засобу. Також позивач не заявляв вимог про проведення додаткового огляду у відповідності до п.5 Протоколу. Звіт ФОП « ОСОБА_4 » не є належним та допустимим доказом, що підтверджує розмір страхового відшкодування, оскільки дані при визначенні ринкової вартості транспортного засобу у даному звіті взяті на момент оцінки, а саме 15.04.2020, зі спливом 8 місяців після ДТП, також є різниця в модельних рядах у виборці з сайту при встановленні ринкової вартості, що суперечить законодавству з визначення виплати страхового відшкодування. Натомість у експертному висновку наданому відповідачем визначено вартість деталей, що підлягають заміні без ПДВ (20%), що узгоджується із ст.36.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки виплата страхового відшкодування здійснювалася безпосередньо на картковий рахунок позивача. Доказів проведення та здійснення оплати ремонту з ПДВ позивачем надано не було. Спростування наведені стороною позивач у апеляційній скарзі ПАТ НАСК «Оранта» вважає припущеннями, що не мають жодного підґрунтя та посилання на нормативні документи.
У відповідності до вимог п.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, відповідно до ч.2, ч.4 ст.263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч.1, ч.2 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Як вбачається із матеріалів справи та було встановлено судом, 23.08.2019 об 11 год 32 хв на автодорозі Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ Forza», д.н.з.  НОМЕР_1 , під керуванням водія  ОСОБА_3 , та транспортним засобом «Yamaha FZS 1000», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .
Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18.09.2019 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
У силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України вина водія автомобіля «ЗАЗ Forza», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3  у скоєнні ДТП є підтвердженою та доведенню позивачем не підлягає.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений транспортний засіб «Yamaha FZS 1000», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 .
Згідно із полісом АМ 9513066 від 02.01.2019 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду заподіяну здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «ЗАЗ Forza», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта», ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 100 000,00 грн., розмір франшизи 1 000,00 грн. 
23.08.2019 ТОВ «ГАРАНТ-АСІСТАНС», на замовлення ПАТ НАСК «Оранта», було проведено оцінку транспортного засобу «Yamaha FZS 1000», д.н.з. НОМЕР_2 . 
Згідно звіту №16918, складеного 12.05.2020 ТОВ «ГАРАНТ-АСІСТАНС» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Yamaha FZS 1000», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, складає 30 659,68 грн.
16.04.2020 ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» було складено звіт, відповідно до якого вартість майнового збитку завданого власнику майна (шолом, боти, рукавички шкіряні, куртка шкіряна, штани шкіряні), внаслідок ДТП складає 30 434,32 грн. 
Судом встановлено, що ПАТ НАСК «Оранта» сплатило 13.12.2019 на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 27 460,80 грн, 15.06.2020 було сплачено страхове відшкодування у розмірі 29 434,30 грн, а 06.07.2020 було сплачено 2 198,90 грн, що загалом складає 59 094,00 грн.При виплаті страхового відшкодування ПАТ НАСК «Оранта» двічі зменшив його розмір на суму франшизи на 2 000,00 грн.
Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 посилався на заниження ПАТ НАСК «Оранта» суми страхового відшкодування, оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Yamaha FZS 1000», д.н.з. НОМЕР_2 , значно перевищує сплачену відповідачем суму. Як на підставу свої вимог, позивач посилався на Звіт №89/38.04.20 складений 15.04.2020 ФОП ОСОБА_4 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту ТЗ «Yamaha FZS 1000», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників складає 74 759,74 грн. На підтвердження своїх вимог надав рахунок ТОВ «Віді Мотор Імпортс» на оплату замовлення №7271 від 27.12.2019. 
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем всупереч вимог закону було двічі зменшено розмір страхового відшкодування на суму франшизи 2 000,00 грн, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума франшизи 1 000,00 грн. Суд вважав, що ПАТ НАСК «Оранта», прийняв законне рішення про виплату позивачеві страхового відшкодування на підставі звіту №16918, складеного 12.05.2020 ТОВ «ГАРАНТ-АСІСТАНС», та звіту складеного 16.04.2020 ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг», які були взяті судом до уваги. Суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 500,00 грн, оскільки позивач з метою визначення вартості матеріального збитку щодо пошкодженої екіпіровки залучив ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг», у зв`язку з чим поніс збитки, сплативши на користь останнього 2 500,00 грн, що підтверджується копією акту виконаних робіт, наданих послуг. При цьому, суд визнав неналежним доказом звіт №89/38.04.20 складений 15.04.2020 ФОП ОСОБА_4 , оскільки вказана в ньому вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу визначена з ПДВ, а рахунок на оплату ТОВ «Віді мотор імпортс» не є платіжним документом, що свідчив би про здійснення оплати з ПДВ.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду є законними та обґрунтованими, повністю відповідають обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.
Так, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Положеннями статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
З урахуванням зазначених вимог закону та встановлених судом обставин справи, колегія суддів вважає, що ПАТ НАСК «Оранта» виконало свої зобов`язання, забезпечило у встановленому законом порядку і у встановлений термін проведення огляду та додаткового огляду, щодо якого претензій чи зауважень від позивача не надходило, здійснило підготовку відповідного звіту на підставі Методики товарознавчої експертизи, провівши розрахунок страхового відшкодування відповідно до положень чинного законодавства та виплативши його потерпілій особі.
Таким чином, ПАТ НАСК «Оранта» на підставі зазначених вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 59 094,00 грн., який хоча і не перевищує ліміту відповідальності, проте визначений відповідно до зазначеного Закону та умов договору страхування.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо незаконного подвійного відрахування ПАТ НАСК «Оранта» суми франшизи, розмір якої визначений у полісі страхування 1 000,00 грн, а тому вірно стягнув з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму франшизи 1 000,00 грн. Вказана обставина визнається відповідачем.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач не узгодив із відповідачем суму страхового відшкодування, яка підлягала виплаті не ґрунтуються на вимогах закону, а тому суд апеляційної інстанції відхиляє їх з огляду на наступне.
Так, керуючись вимогами закону, ПАТ НАСК «Оранта» звернулось до ТОВ «ГАРАНТ АСІСТАНС», яке 12.05.2020 склало звіт №16918, згідно висновку якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Yamaha FZS 1000», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових складає 30 659,68 грн., дата проведення оцінки 23.08.2019.
На підставі вказаного звіту відповідачем було сплачено, а позивачем отримано страхове відшкодування в розмірі 29 659,68 грн. При цьому, страховиком враховано франшизу 1 000,00 грн.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач був присутній при огляді експертом транспортного засобу «Yamaha FZS 1000», д.н.з. НОМЕР_2 , та погодився з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши акт огляду транспортного засобу. Претензій чи зауважень до проведеного огляду та додаткового огляду пошкодженого автомобіля позивач не пред`являв, своїм власноручним підписом в акті огляду підтвердив правильність, повноту проведеного огляду і належну фіксацію його результатів. Вимог до страховика про проведення додаткового огляду не заявляв.
Отже, у страховика не виникло обов`язку щодо попереднього погодження з потерпілим суми страхового відшкодування, яка підлягає виплаті, оскільки зазначене не передбачене законом, а є лише власним бажанням потерпілого, оскільки останній категорично не погоджується із виплаченим ПАТ НАСК «Оранта» розміром страхового відшкодування.
Хибними є твердження позивача у тому, що оскільки ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого згідно полісом АМ 9513066 від 02.01.2019 складає 100 000,00 грн., розмір франшизи 1 000,00 грн, тому на його користь підлягає стягненню уся заявлена ним сума шкди в межах вказаного ліміту.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо неналежності доказу, що підтверджує розмір страхового відшкодування, звіту №89/38.04.20 складеного 15.04.2020 ФОП ОСОБА_4 на вимогу позивача.
Так, положеннями ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 32 ч. 2 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2020 №1440, для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків. 
Натомість, всупереч зазначеному, у наданому позивачем звіті №89/38.04.20 складеному 15.04.2020 ФОП ОСОБА_4 , дані при визначені ринкової вартості транспортного засобу взяті на момент проведення оцінки - 15.04.2020, тобто за спливом восьми місяців після ДТП, яка мала місце 23.08.2019.
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з`ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості, окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому законом, що достеменно відображено у рішенні суду, яке оскаржується стороною відповідача. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Колегія суддів зауважує, що позивач, не погоджуючись із виплаченим йому розміром страхового відшкодування, з урахуванням наявності двох звітів, розмір вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Yamaha FZS 1000», д.н.з. НОМЕР_2 , у яких різниться, не заявляв клопотання про призначення по справі судової товарознавчої експертизи для визначення вартості завданих матеріальних збитків в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.
Оскільки при вирішенні даного спору судом було встановлено законність рішення відповідача про виплату позивачеві страхового відшкодування на підставі звіту складеного 16.04.2020 ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» та звіту ТОВ «ГАРАНТ АСІСТАНС» складеного12.05.2020, тому наданий позивачем звіт №89/38.04.20 складений 15.04.2020 ФОП ОСОБА_4 обґрунтовано не був взятий судом першої інстанції до уваги з огляду на зазначене вище.
Законним є висновок суду про покладення на відповідача збитків, які поніс позивач у зв`язку із залученням ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг», сплативши на користь останнього 2 500,00 грн., що підтверджується копією акту виконаних робіт, наданих послуг, оскільки із таким звітом погодився відповідач та на підставі вказаного звіту було виплачено позивачу страхове відшкодування за пошкоджене майно.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоплачене страхове відшкодування у вигляді ПДВ, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Згідно з п.196.1.3 ст.196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.
Стаття 31 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05.07.2012 внесено зміни до ст.36.2 та визначений порядок страхового відшкодування з урахуванням податку на додану вартість.
Відповідно до статті 36.2 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Виходячи з системного аналізу змісту вищенаведених норм законодавства всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ, в зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі ( ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.
Таким чином, у разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.
Судом було встановлено та не заперечувалося сторонами, що ПАТ НАСК «Оранта» здійснювало виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 на його картковий рахунок згідно заяви позивача на виплату страхового відшкодування, позивач отримав зазначену суму. 
Водночас, у разі якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ.
Відтак, в силу приписів ч.2 ст.14 ЦК України страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником ПДВ.
Наведене випливає також з приписів ч.2 ст.1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги відносно того, що суд дійшов до помилкового висновку про те, що сума ПДВ не входить до вартості матеріального збитку, яка підлягає стягненню зі страхової компанії, а тому помилково посилався на п.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не заслуговують на увагу.
Позивачем було отримано страхове відшкодування безпосередньо на його картковий рахунок згідно поданої ним заяви та всупереч вимог ст.81 ЦПК України ОСОБА_1 не надано доказів того, що виконавець ремонтних робіт ТОВ «Віді мотор імпортс», до якого звернувся позивач по відновленню пошкодженого транспортного засобу, є платником податку на додану вартість, а рахунок на оплату ТОВ «Віді мотор імпортс» не є платіжним документом, що свідчив би про здійснення оплати з ПДВ.
Щодо доводів апеляційної скарги про покладення на відповідача судових витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу у повному обсязі колегія суддів зазначає таке.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач просив суд стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 22 670,40 грн.
Частиною 1 ст.15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права. 
Беручи до уваги те, що суд частково задовольнив вимоги позивача на суму 3 500,00 грн, тому на підставі ч.2 ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, підлягають компенсуванню йому за рахунок відповідача, у сумі, пропорційній до частини задоволених позовних вимог. Відповідно такі витрати на правничу допомогу складають 1 972,00 грн. Вказана сума витрат є співмірною, пропорційною та обґрунтованою.
Колегія суддів звертає увагу, що загалом за своїм змістом доводи апеляційної скарги є аналогічними аргументам, викладеним в позовній заяві, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та висновки щодо яких вмотивовано та обґрунтовано виклав у мотивувальній частині ухваленого рішення.
Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в цій частині матеріали справи не містять. Таких доказів не додано стороною відповідача до апеляційної скарги та не отримано таких доказів судом апеляційної інстанції у ході розгляду справи.
Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності у задоволенні позову у повному обсязі, також не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Тобто Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
У кожному конкретному випадку суд повинен ретельно оцінити докази й мотиви заявника, уважно вивчити обставини справи та надати мотивований висновок щодо судового спору.
При цьому колегія суддів зазначає, що аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.
Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
Суд у своєму рішенні навів достатні мотиви з яких прийняв до уваги заперечення відповідача та частково взяв до уваги доводи позивача щодо наявності підстав для частково задоволення позову.
Таким чином, під час розгляду справи суд першої інстанції дотримався вимог закону, повно та всебічно з`ясував обставин справи, надав вірну оцінку доводам і запереченням сторін та зібраним у справі доказам, вірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.
Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.
Питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає апеляційну скаргу без задоволення. 
 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 25 травня 2021 року залишити без змін. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова складена 29.10.2021.
 
Судді:
                                                                                           Л.Д. Поливач
 
                                                                                           А.М. Стрижеус
 
                                                                                           О.І. Шкоріна