ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/8547/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
        суддів:                          Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області 
          на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2021 року (головуючий суддя Максименко Л.Я.)
          у справі №280/8547/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" до відповідача Головного управління ДПС у Запорізькій області  про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року у справі №280/8547/20 позовну заяву ТОВ “Машинобудівний Завод “Квік” до відповідача Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задоволено повністю.(а.с.161-165 т. 2).
30.03.2021 до судових дебатів представником позивача зроблено заяву про подання після ухвалення судового рішення у справі доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат.
07.04.2021 до суду надійшло клопотання (вх. №19950) позивача (ТОВ “Машинобудівний Завод “Квік”) про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу. Просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000грн. (а.с.166-169 т. 2).
12.04.2021 відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Просив відмовити в задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (а.с.176-178 т. 2).
Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від  15.04.2021 року клопотання ТОВ “Машинобудівний Завод “Квік” про ухвалення додаткового судового рішення у справі – задоволено частково (а.с.181-182 т. 2):
- стягнуто на користь ТОВ “Машинобудівний Завод “Квік” витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 8 000 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.
У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.
Додаткове рішення щодо стягнення судових витрати на правничу допомогу обґрунтовано тим, що у поданих до заяви документах не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість кожної з наданих послуг, з посиланням на витрачений час, витрачені матеріальні ресурси,    суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу необґрунтований та не є співмірним з вчиненням таких дій. Оцінивши надані докази, суд першої інстанції вказав, що обсяг, види та вартість правничої допомоги є неспівмірними з урахуванням складності справи та часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсягу, тому співмірною та достатньою суд першої інстанції вважає суму, яка підлягає стягненню, в розмірі 8000 грн.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції в частині задоволення у стягненні 8000 грн. та ухвалити нове судове рішення, яким в цій частині відмовити у задоволенні заяви. Вказує, що заявлений розмір гонорару є неспівмірним із складністю справи та затраченим адвокатом часом.
Також відповідачем була подана апеляційна скарга на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.03.2021, яка ухвалою суду від 16.09.2021 повернута особі, яка її подала.
В частині відмови у задоволенні клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу додаткове рішення позивачем не оскаржується.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Відповідно до ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. 
При цьому, учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів. 
Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. 
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше 15-ти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. 
У випадку, передбаченому частиною 3 статті 143 КАС України, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 
- щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 
- суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
- судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 132 КАС України).
Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі “Баришевський проти України”, від 10.12.2009 у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від 12.10.2006 у справі “Двойних проти України”, від 30.03.2004 у справі “Меріт проти України” заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Матеріалами справи підтверджується, що 05 жовтня 2020 року між ТОВ “Машинобудівний Завод “Квік”, як клієнтом, та адвокатом Хілько Альоною Василівною, як виконавцем, укладено Договір №82 про надання правової допомоги.
Відповідно до п 1.1. Договору правова допомога надається позивачу у справі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення 24.09.2020 №0009980705, прийнятого Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.
31 березня 2021 року між сторонами підписано Акт приймання-передачі наданих послуг за Договором № 82 про надання правової допомоги. 
Згідно детального опису робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі, адвокатом надано наступні послуги: 
- підготовка позовної заяви з додатками вартістю 6 000грн., 
- участь у підготовчому судовому засіданні вартістю 1500грн., 
- участь у судовому засіданні вартістю 1500грн., 
- відповідь на відзив вартістю 1000 грн. (т.2, а.с.167)
Згідно з актом адвокатом якісно та у повному обсязі надано Клієнту юридичні послуги, а Клієнтом її прийнято. 
Клієнтом прийнято послуги адвоката на загальну вартість 10 000 грн. (у відповідності до вищевказаних умов Договору). (т.2, а.с.168)
Позивачем (ТОВ “Машинобудівний Завод “Квік”) оплачено витрати на правову допомогу у повному обсязі 08 жовтня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням № 9392. (т.2, а.с.169).
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. 
Зокрема, визначаючись щодо обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу суд має надати оцінку обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в контексті пропорційності їх складності правовому супроводу справи та враховуючи зміст та обсяг наданих послуг.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі “East/WestAllianceLimited” проти України”, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” № 5076-VI від 05.07.2012 договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, видами адвокатської діяльності є, зокрема, 
- надання правової інформації, 
- консультацій і роз`яснень з правових питань, 
- правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
В межах розгляду даної справи представником позивача було здійснено представництво та надано інші види правової допомоги (складання процесуальних документів).
Як в апеляційній скарзі, так і в клопотанні про зменшення судових витрат, відповідач заперечує проти розміру заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, вказуючи, що заявлений розмір гонорару є неспівмірним із складністю справи та затраченим адвокатом часом. Вважає, що визначений сторонами договору розмір витрат на правничу допомогу завищено, оскільки справа за позовними вимогами ТОВ “Машинобудівний Завод “Квік” до Головного управління ДПС у Запорізькій області не вирізняється особливою складністю чи великою кількістю документів на обґрунтування позовних вимог.
З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, ціна позову становить значну суму, а саме: 1 330 145 грн., податкове повідомлення-рішення від 24.09. 2020 року № 0009980715, складено відповідачем на суму 1 330 145 грн., що не відносить дану справу до справ незначної складності (а.с. 1, 29 т. 1).
Судовий збір, що сплачений позивачем при подачі позову становить 19 952,17грн. (а.с. 9т. 1).
Матеріали справи містять акт приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2021, детальний опис робіт від 31.03.2021 року, платіжне доручення №9392 від 08.10.2020 року на суму 10 000грн. (призначення платежу: оплата правової допомоги адвоката за договором про надання правової допомоги №82 від 05.10.2020).
Аналіз матеріалів справи та норм законодавства України, що регулює правовідносини розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, дає підстави для висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного, обґрунтованого висновку про можливість стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000грн.  
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн. є співмірним та обґрунтованим розміром зазначених витрат.
Тому витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами позивача та нормами законодавства України, що регулюють дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу Додаткового рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області  – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили  з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п.2 ч.5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
В повному обсязі постанова виготовлена 23.09.2021.

Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова