ПОСТАНОВА
Іменем України

24 листопада 2021 року

Київ
справа № 1640/2754/18
провадження № К/9901/22385/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправним та скасування припису та постанови, за касаційною скаргою Управління Держпраці у Полтавській області на додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду у складі суддів: Калиновського В.А., Кононенко З.О., Мельнікової Л.В. від 10 липня 2019 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправним та скасування припису та постанови, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень Управління Держпраці у Полтавській області від 26 липня 2018 року                                      № ПЛ1542/166/АН/П; 
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавській області від 30 липня 2018 року № ПЛ1542/166/АН/П/ПТ/ТД-ФС.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 було відмовлено.

3. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2019 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року скасовано, та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень Управління Держпраці у Полтавській області від 26 липня 2018 року                                     № ПЛ1542/166/АН/П у повному обсязі.
Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Полтавській області від 30 липня 2018 року № ПЛ1542/166/АН/П/ПТ/ТД-ФС у повному обсязі . 

4. Додаткової постановою Другого апеляційного адміністративного суду від                      10 липня 2019 року стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 11100,61 грн, за подання апеляційної скарги у розмірі 15858,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу: у суді першої інстанції в розмірі 11520,00 грн; у суді апеляційної інстанції в розмірі 5000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області.

5. Ухвалюючи додаткову постанову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що в силу приписів частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України  при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

6. Матеріалами справи підтверджено, що фізичною особою-підприємцем               ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у загальному розмірі на суму 11100,61 грн; за подання апеляційної скарги у розмірі 15858,00 грн.

7. Також позивачем на підтвердження витрат з оплати правової допомоги подано: копію витягу з договору № 20/07/18 від 20 липня 2018 року про надання правничої допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом Стасовським М.В., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від                                 24 червня 2016 року № 6; копію акта прийому-передачі виконаних юридичних робіт від 28 листопада 2018 року та від 04 червня 2019 року до договору про надання правової допомоги № 20/07/18 від 20 липня 2018 року; копії квитанцій про сплату коштів в якості оплати послуг адвоката за договором від 20 липня 2018 року                      № 20/07/18: № 28/11/18 від 28 листопада 2018 року та № 17/05/19 від 17 травня 2019 року, в загальній сумі 16520,00 грн.

8. З огляду на надання позивачем доказів на підтвердження сплати судового збору та витрат на правничу допомогу, а також те, що під час прийняття постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2019 року не вирішено питання щодо відшкодування судових витрат, суд дійшов до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області на користь позивача судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Управління Держпраці у Полтавській області звернулось із касаційною скаргою, у якій просить скасувати додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

10.  Судом апеляційної інстанції установлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області було відмовлено.

11. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2019 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року скасовано, та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень Управління Держпраці у Полтавській області від 26 липня 2018 року                                      № ПЛ1542/166/АН/П у повному обсязі.
Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Полтавській області від 30 липня 2018 року № ПЛ1542/166/АН/П/ПТ/ТД-ФС у повному обсязі . 

12. При ухваленні рішення на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судом не було вирішено питання розподілу судових витрат.

13. Представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвокат Стасовський М.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за подання позову та апеляційної скарги, витрат на правову допомогу.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

14.  Касаційна скарга обґрунтована тим, що згідно положень Кодексу адміністративного судочинства України склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. 

15. Всупереч положень частини дев`ятої статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України представником позивача на адресу Управління Держпраці у Полтавській області не було заздалегідь направлено доказів та документів на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу, та заяви про ухвалення додаткового судового рішення. Тому Управління фактично було позбавлено можливості ознайомитися із тими документами, які надавались представником позивача до суду апеляційної інстанції в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції. Зазначена обставина позбавила можливості Управління подати свої аргументи у цій справі.

16. Оскільки представник позивача просив стягнути з Управління Держпраці у Полтавській області витрати на професійну правничу допомогу, тому відповідачу повинно бути надано заяву разом із доказами з метою аргументації своєї позиції.

17. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано відзив на касаційну скаргу Управління Держпраці у Полтавській області на додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року, у якому він просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Згідно із пунктом 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

19. Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, які не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися) у випадку, зокрема, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання.

20.  Отже, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

21.  Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

22. Правила розподілу судових витрат визначені у статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, частиною першою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

23. Підставою для ухвалення Другим апеляційним адміністративним судом додаткової постанови від 10 липня 2019 року стало те, що суд апеляційної інстанції не вирішив питання витрат позивача за подання позовної заяви, апеляційної скарги, а також витрат на правничу допомогу адвоката у рішенні від 03 червня 2019 року, яким задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . 
24. Постановою Верховного Суду від 24 листопада 2021 року скасовано постанову Другого апеляційного адміністративного суду від  03 червня 2019 року та залишено в силі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року, яким у задоволенні позову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

25. Частиною шостою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

26. При цьому приписами зазначеної статті не передбачено розподілу судових витрат у разі відмови у задоволенні позову особи, яка не є суб`єктом владних повноважень.

27. Враховуючи, що додаткова постанова є невід`ємною складовою основного судового рішення (постанови Другого апеляційного адміністративного суду від                  03 червня 2019 року), яке постановою Верховного Суду від 24 листопада 2021 року скасовано та залишено в силі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року, яким у задоволенні позову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати, за результатом розгляду цієї справи не підлягають розподілу.

28. З огляду на вищезазначене, не надаючи оцінки мотивам, з яких виходив суд апеляційної інстанції при вирішенні питання щодо відшкодування судових витрат (судового збору та витрат на правничу допомогу) на користь позивача, та доводам касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що додаткова постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року підлягає скасуванню, а заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,  

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Держпраці у Полтавській області задовольнити.

Додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року скасувати.

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  не оскаржується.  

        Суддя-доповідач                                                                                       Н.В. Коваленко

Судді                                                                                                            Я.О.  Берназюк 
                                                                                                                     І.В. Желєзний