УХВАЛА

29 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № П/811/4240/14
адміністративне провадження № К/9901/41886/21 
Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюк А.Г., перевіривши касаційну скаргу Служби безпеки України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України та Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення грошового забезпечення та моральної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправним і скасувати наказ голови Служби безпеки України від 23 жовтня 2014 року за №10/12-ОС щодо звільнення з посади заступника начальника Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області відповідно пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади»;
- стягнути з Служби безпеки України середньомісячне грошове забезпечення з урахуванням всіх видів забезпечення, які нараховувались відповідно до посади заступника начальника УСБУ в Кіровоградській області, за весь час вимушеного прогулу (з моменту звільнення з посади 23 жовтня 2014 року по момент звільнення зі служби 12 січня 2016 року);
- зобов`язати Службу безпеки України:
- перерахувати розмір матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби з моменту звільнення з посади 23 жовтня 2014 року по момент звільнення зі служби 12 січня 2016 року;
- перерахувати розмір одноразова вихідної грошової винагороди при звільнення з військової служби (при виході на пенсію розраховується з врахуванням розміру грошового забезпечення за останні 2 роки дійсної служби);
- перерахувати військову пенсію та направити до органів пенсійного фонду грошовий атестат з проведеними перерахунками;
- зобов`язати Службу безпеки України вибачитися перед позивачем за незаконне звільнення з посади, шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному веб-сайті СБ України;
- зобов`язати Службу безпеки України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до позивача заборони передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади»;
- зобов`язати Міністерство юстиції України виключити відомості відносно позивача з Єдиного державного реєстру осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» щодо застосування стосовно позивача заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади»;
- стягнути з Служби безпеки України на користь позивача моральну шкоду, заподіяну незаконним звільненням з посади в розмірі 216 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду;
- стягнути з Служби безпеки України на користь позивача судові витрати пов`язані з проведенням   судової психологічної експертизи в розмірі 7845,12 грн.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано наказ голови Служби безпеки України від 23 жовтня 2014 року за №10/12-ОС щодо звільнення з посади заступника начальника Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області відповідно пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади»;
- поновлено ОСОБА_1 на військовій службі в Службі безпеки України з 23 грудня 2015 року та на посаді заступника начальника Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області з 23 жовтня 2014 року.
- стягнуто зі Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 12 січня 2016 року по 24 листопада 2020 року у загальному розмірі 732 749,36 грн. (з врахуванням податків та зборів).
- зобов`язано Службу безпеки України надати до Міністерства юстиції України відомості про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_1 заборон, визначених статтею 1 Закону України Про очищення влади.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі в Службі безпеки України та на посаді заступника начальника Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області та стягнення виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в сумі 12 363,60 грн. допущено до негайного виконання.
У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, апеляційну скаргу Служби безпеки України задоволено частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року скасовано в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі в Службі безпеки України з 23 грудня 2015 року та на посаді заступника начальника Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області з 23 жовтня 2014 року, стягнення зі Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 12 січня 2016 року по 24 листопада 2020 року у загальному розмірі 732 749,36 грн. (з врахуванням податків та зборів), а також щодо відмови у задоволенні решти позовних вимог та прийняти нову постанову в цій частині.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:
- стягнуто зі Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 23 жовтня 2014 року по 12 січень 2016 року в розмірі 128 116,08 грн. (сто двадцять вісім тисяч сто шістнадцять гривень вісім копійок), що визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів;
- зобов`язано Службу безпеки України перерахувати розмір матеріальної допомоги на оздоровлення та соціально-побутові потреби ОСОБА_1 з моменту звільнення з посади 23 жовтня 2014 року по момент звільнення зі служби 12 січня 2016 року;
- зобов`язано Службу безпеки України перерахувати розмір одноразової вихідної грошової винагороди при звільненні з військової служби ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Службу безпеки України перерахувати військову пенсію та направити до органів пенсійного фонду грошовий атестат з проведеними перерахунками.
- зобов`язано Службу безпеки України поінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади»;
- зобов`язано Міністерство юстиції України виключити відомості з Єдиного державного реєстру осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» щодо застосування відносно ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади»;
- стягнуто зі Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 080 000 грн. (один мільйон вісімдесят тисяч гривень);
- стягнуто зі Служби безпеки України судові витрати, пов`язані з проведенням судової психологічної експертизи в розмірі 7845,12 грн. (сім тисяч вісімсот сорок п`ять гривень дванадцять копійок) на користь ОСОБА_1 ;
Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання Служби безпеки України вибачитися за незаконне звільнення з посади шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному веб-сайті Служби безпеки України.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
15 листопада 2021 року Службою безпеки України подано до Верховного Суду касаційну скаргу. 
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Скаржник як на підставу для подання касаційної скарги посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У тексті касаційної скарги заявник указує, що підставою звернення до суду із даною скаргою, є пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм зазначених у частині другій статті 353 КАС України.
Однак, суд не бере до уваги посилання скаржника на пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України, оскільки оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини другої статті 353 КАС України допускається, за умови наведення виключних підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Проте заявник у касаційній скарзі не навів таких підстав.
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин касаційну скаргу необхідно повернути як таку, що не містить підстав касаційного оскарження.
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі заявник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням (рішеннями) із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Керуючись статтями 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Служби безпеки України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України та Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення грошового забезпечення та моральної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                                          А.Г. Загороднюк