ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/1278/20                                        Головуючий суддя І інстанції Колесник С. А.
Провадження № 33/818/322/21                                Суддя доповідач Шабельніков С.К.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
29 вересня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю представника митниці Тиндика М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

Цією постановою 
ОСОБА_1 , 1978 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 470 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто 420,40 грн.

       На вказану судову постанову лише 29.09.2020 року ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження цієї постанови, посилаючись на те, що про наявність оскаржуваної постанови він дізнався лише 24.09.2020 року з сайту «Судова влада України». Про розгляд справи судом першої інстанції стосовно нього не знав та не повідомлявся. 

       В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, про час ті місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчать поштові зворотні повідомлення, з відомостей яких вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 особисто отримали судові повістки.
       29 вересня 2021 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника Кучінської І.С., в якій вона просила розглянути апеляційну скаргу за відсутності апелянта ОСОБА_1 та його представника – адвоката Кучінської І.С.
       Представник митниці в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не заперечував щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 без участі апелянта та його захисника, оскільки вони належним чином були повідомлені та просили розглянути апеляційну скаргу без їх участі.
       Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268 та 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі ОСОБА_1 та його захисника Кучінської І.С.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника митниці Тиндика М.В., який заперечував щодо задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження судової постанови не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Отже закон пов`язує строк подачі апеляційної скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення з днем винесення цієї постанови, тобто датою ухвалення судового рішення.
Постанова судом першої інстанції була винесена 10 лютого 2020 року.
Відповідно до відомостей матеріалів справи ОСОБА_1 був повідомлений про те, що стосовно нього судом першої інстанції саме 10.02.2020 року розглядалась справа про адміністративне правопорушення, про що свідчить поштове зворотне повідомлення (арк. 37), з відомостей якого вбачається, що він особисто отримав судову повістку.
Тобто, твердження ОСОБА_1 про те, що він не повідомлявся судом першої інстанції про час та місце розгляду справи стосовно нього та не знав про те, що судом розглядалась справа - не відповідає дійсності та є не обґрунтованим.
Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження
Матеріали цієї справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 цікавився розглядом справи стосовно нього.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Також, відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", наголошується, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.
У рішенні у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.
Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ – є частиною національного законодавства, а тому апеляційний суд вважає за необхідне їх застосувати при апеляційному перегляді, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.
За вищенаведених обставин апеляційний суд не вбачає поважних підстав для поновлення ОСОБА_1 пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. 
Відповідно до ч. 3 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після спливу встановленого строку, повертається судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2020 року – відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                 С.К. Шабельніков