Ухвала
07 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 694/660/21
провадження № 61-15507ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1  на судовий наказ Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2021 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року у справі за заявою Комунального підприємства «Виробничо-житлове ремонтно-експлуатаційне управління Звенигородської міської ради» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Судовим наказом Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Виробничо-житлове ремонтно-експлуатаційне управління Звенигородської міської ради» (далі - КП «Виробничо-житлове ремонтно-експлуатаційне управління Звенигородської міської ради») заборгованість за послугу з управління багатоквартирним будинком у сумі 2 137,94 грн та судовий збір у розмірі 227,00 грн.
Не погоджуючись із судовим наказом, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на судовий наказ Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2021 року у справі за заявою КП «Виробничо-житлове ремонтно-експлуатаційне управління Звенигородської міської ради» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 .
У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у вересні 2021 року, ОСОБА_1 просить скасувати судовий наказ Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2021 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.
У відкритті провадження за касаційною скаргою на судовий наказ Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2021 року слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суд апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; а також ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційна скарга подана на судовий наказ Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2021 року, який не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті провадження за такою касаційною скаргою в цій частині слід відмовити.
Касаційна скарга в частині оскарження ухвали Черкаського апеляційного суду від 02 серпня 2021 рокуне може бути прийнята касаційним судом, оскільки подана після закінчення строку на касаційне оскарження і в ній не порушується питання про поновлення цього строку.
Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження судового рішення закінчився 01 вересня 2021 року, а касаційну скаргу подано до суду 18 вересня 2021 року.
Клопотання про поновлення процесуального строку особою, яка подає касаційну скаргу, не порушується, а безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини 3 статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Крім того касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Посилання в касаційній скарзі на звільнення від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним, оскільки ця норма передбачає звільнення від слати судового збору за подання споживачами позовів, пов`язаних з порушенням їх прав, а ОСОБА_1 у цій справі є боржником, а тому на нього не поширюється дія статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» із змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» за подання касаційної скарги фізичною особою на ухвалу суду справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої цієї статті становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2021 року визначено в розмірі 2 270,00 грн.
Таким чином, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно сплатити судовий збір у розмірі 454,00 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати документ, що підтверджує його сплату. 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
З урахуванням викладеного, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно зазначити обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.
Також ОСОБА_1  необхідно правильно вказати найменування суду, до якого подано касаційну скаргу.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись 185, 389, 390, 392, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на судовий наказ Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2021 року у справі за заявою Комунального підприємства «Виробничо-житлове ремонтно-експлуатаційне управління Звенигородської міської ради» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 .
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року залишити без руху.
Надати ОСОБА_1 строк для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута з підстав, визначених статтями 185, 392 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          С. Ю. Мартєв
 
В. А. Стрільчук
 
І. М. Фаловська