Справа № 346/4946/16-ц 
Провадження № 22-ц/4808/1078/21 
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б. 
Суддя-доповідач Горейко 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої                        Горейко М.Д.
суддів:         Фединяка В.Д., Томин О.О.
секретаря                        Пацаган В.В.
з участю представника апелянта Рогів Т.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 16 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Беркещук Б.Б. в м. Коломия,
в с т а н о в и в:
У вересні 2016 року Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі - ТДВ «Експрес Страхування») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.
Позов мотивовано тим, що 26 березня 2014 року між ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_6 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, згідно якого застраховано автомобіль марки ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_1 , страхова сума 97 000 грн. 
20 жовтня 2014 року на перехресті вул. Івасюка - Івана Павла ІІ – Миколайчука в м. Івано-Франківську сталася дорожньо-транспортна пригода (далі – ДТП), а саме: водій автомобіля Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , допустив зіткнення з автомобілем ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій автомобіля Honda Accord залишив місце ДТП. 
Відповідно до звіту №64/14 від 03 грудня 2014 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 135 939 грн (ринкова вартість). Згідно зобов`язуючої пропозиції інтернет аукціону «AUТOonlinе» вартість залишків автомобіля ZAZ Vida становить 31 400 грн. Відповідно до умов договору страхування позивач виплатив ОСОБА_6 страхове відшкодування в розмірі 55 900 грн (97 000 грн (страхова сума) - 31 400 грн (ринкова вартість пошкодженого ТЗ) - 9 700 грн (франшиза)), що підтверджується платіжним дорученням від 16 січня 2015 року №18542. 
Згідно повідомлення УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області від 30 вересня 2015 року №16/3115 автомобіль Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП був зареєстрований за ОСОБА_2 , дозвіл на керування даним транспортним засобом надано ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене, ТДВ «Експрес Страхування» просило стягнути з відповідачів суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 55 900 грн та сплачений судовий збір в розмірі 1 387 грн.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 01 лютого 2017 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, залучено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16 квітня 2021 року позов Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 55 900 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 1 387 грн.
В решті позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що довіреність від 19 квітня 2011 року, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 , ОСОБА_4 або ОСОБА_5 представляти його інтереси з питань, які будуть стосуватися експлуатації та розпорядження автомобілем марки Honda Accord, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не є належним доказом, що підтверджує перехід права власності на автомобіль до третіх осіб, оскільки між сторонами не було укладено належним чином оформленого договору купівлі-продажу, а також не було здійснено перереєстрації транспортного засобу на третіх осіб, що є обов`язковим відповідно до Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388. Також відсутні докази, що вищевказаний автомобіль вибув з володіння відповідача ОСОБА_2 внаслідок його незаконного заволодіння, а відтак позовні вимоги до нього, як законного володільця джерела підвищеної небезпеки, є обґрунтованими. Позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1 є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що суд розглянув справу без його участі та участі відповідача ОСОБА_1 , не взявши до уваги клопотання останнього про відкладення розгляду справи, яким ОСОБА_1 повідомив про підозру зараження на COVID-19 у зв`язку із наявними симптомами та вказав, що бажає дати пояснення по даній справі. Він (апелянт ОСОБА_2 ) також мав бажання бути присутнім під час розгляду справи, однак, враховуючи, що вони із ОСОБА_1 бачилися днем раніше, не став ризикувати. При цьому, він не мав можливості повідомити суд електронною поштою, оскільки його комп`ютер зламався. 
Вказує, що ухвалюючи про розгляд справи без їх участі, суд визнав причини їхньої неявки в судове засідання неповажними, а їх дії такими, що вказують на зловживання процесуальними правами. Однак, такі висновки суду не відповідають дійсності. Судом не взято до уваги, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин, який в подальшому продовжувався і до ухвалення оскаржуваного рішення. Крім того, судом не враховано рекомендації Ради суддів України щодо встановлення особливого режиму роботи судів України; тимчасову заборону на здійснення регулярних та нерегулярних пасажирських перевезень та інші карантинні обмеження, які не завжди дозволяли прибути на розгляд справи, а також те, що вони неодноразово з`являлися в судові засідання, проте розгляд справи відкладався. Наведене призвело до порушення їхніх прав, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 55 Конституції України, статтею 43 ЦПК України та має наслідком ухвалення незаконного і необґрунтованого рішення.
Апелянт вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про стягнення з нього шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що мала місце 20 жовтня 2014 року, як із законного володільця джерела підвищеної небезпеки. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, що на момент вчинення ДТП саме він був володільцем автомобіля Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а довіреність та договір купівлі-продажу від 19 квітня 2011 року підтверджують факт переходу права володіння (користування) вказаним транспортним засобом іншій особі, що узгоджується з пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». 
Також апелянт вказує, що до даних спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 1188 ЦК України, а саме положення пункту 1 частини першої зазначеної статті, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. При цьому апелянт зауважує, що позивачем не доведено його вину у вчиненні ДТП, так як він не керував транспортним засобом того дня, більше того він навіть не був його володільцем, а тому суд дійшов помилкового висновку про наявність у нього обов`язку компенсувати шкоду, завдану внаслідок ДТП, що сталася 20 жовтня 2014 року.
З наведених мотивів апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТДВ «Експрес Страхування» відмовити.
Представник ТДВ «Експрес Страхування» - Лисенко Д.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечив, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Зазначив, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що відповідач є власником автомобіля Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки договір купівлі-продажу у простій письмовій формі та довіреність на розпорядження транспортним засобом без перереєстрації транспортного засобу не свідчать про перехід права власності до іншої особи, так як даний спосіб переходу права власності суперечить нормам ЦК України та постанові Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388. 
Також представник позивача зазначив, що саме на відповідача покладається обов`язок довести належними та допустимими доказами обставини, що звільняють його від цивільної відповідальності та які зазначені в частині другій статті 1166 та частині п`ятій статті 1187 ЦК України. З огляду на положення статей 13, 41 Конституції України, статтей 319, 1166 ЦК України, абзацу 3 пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у випадку зникнення з місця ДТП водія транспортного засобу, з вини якого сталася ДТП, обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, якщо такий власник (володілець) не доведе, що джерело підвищеної небезпеки вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. 
З наведених підстав представник позивача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомили.
З урахуванням положень частини другої статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.
Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.
Судом установлено та вбачається з матеріалів справи, що 26 березня 2014 року між ТДВ «Експрес Страхування» та ОСОБА_6 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави, №202.14.2221946, відповідно до якого застраховано легковий автомобіль марки ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_1 , страхова сума 97 000 грн (т. 1 а.с. 7-10).
20 жовтня 2014 року приблизно о 01 год. 50 хв. на перехресті вул. Івасюка - Івана Павла ІІ - Миколайчука в м. Івано-Франківську сталася ДТП за участю автомобілів Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно з довідкою відділу ДАІ з обслуговування м. Івано-Франківська при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області автомобіль марки ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП отримав пошкодження переднього бампера, капота, двох блок-фар, двох передніх крил, решітки, лобового скла, двох правих та лівих дверей, правого карниза, двох дзеркал заднього виду (т. 1 а.с. 13).
Відповідно до витягу з кримінального провадження №12014090010003319 від 20 жовтня 2014 року відомості щодо вказаної ДТП внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України (т. 1 а.с. 14).
З довідки №9451523 про ДТП вбачається, що 20 жовтня 2014 року о 02 год. 10 хв. сталася ДТП, учасниками якої були транспортні засоби Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , та ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , під керуванням ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 16).
Відповідно до листа УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області від 30 вересня 2015 року №16/3115, наданого на запит ТДВ «Експрес Страхування», згідно з наявними базами даних Державтоінспекції області автомобіль марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 20 жовтня 2014 року був зареєстрований за ОСОБА_2 . В графі «Особливі відмітки» вказано, що дозвіл на керування вказаним транспортним засобом надано ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 15).
Згідно інформації, яка міститься у звіті №64/14 про оцінку вартості матеріального збитку від 03 грудня 2014 року, наданого експертом-товарознавцем Мачкурем П.А., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП становить 135 939 грн; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 170 269,21 грн (т. 1 а.с. 17-40).
20 жовтня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до ТДВ «Експрес Страхування» із заявою про настання страхової події - вказаної ДТП, а 05 листопада 2014 року - із заявою про виплату страхового відшкодування за договором від 26 березня 2014 року (т. 1 а.с. 41, 43).
Відповідно до страхового акту №3.14.2531-1, затвердженого заступником директора ТДВ «Експрес Страхування» 12 грудня 2014 року, на підставі наявних документів вказана подія кваліфікована як страховий випадок, виплата страхового відшкодування становить 55 900 грн (97 000 (страхова сума) - 31 400 (ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу) - 9 700 (франшиза)) та її здійснено ОСОБА_6 відповідно до платіжного доручення від 16 січня 2015 року №18542 (т. 1 а.с. 45, 46).
Згідно з постановою слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження від 30 серпня 2016 року, проведеним у даному кримінальному провадженні досудовим слідством, встановлено, що 20 жовтня 2014 року близько 01 год. 50 хв. водій автомобіля марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Івана Павла ІІ у м. Івано-Франківську, не надав перевагу в русі автомобілю марки ZAZ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , який рухався по головній дорозі вул. Івасюка, в результаті чого відбулося зіткнення. Проведеними оперативно-розшуковими заходами встановити свідків та очевидців вказаної ДТП, а також особу водія автомобіля марки Honda Accord можливим не представилось. У діях невстановленого водія автомобіля марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ознаки адміністративного правопорушення. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №12014090010003319 від 20 жовтня 2014 року, закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України (т. 1 а.с. 101-103).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним або обов`язковим.
Частиною першою статті 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Частиною четвертою цієї статті передбачено, що одним з видів добровільного страхування може бути страхування наземного транспорту (крім залізничного).
Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно з частиною першою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною другою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до частини першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Обґрунтовуючи заперечення проти позову ТДВ «Експрес Страхування», ОСОБА_2 вказував, що 19 квітня 2011 року він продав належний йому автомобіль Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується довіреністю від 19 квітня 2011 року, посвідченою приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Білоконь С.П. та зареєстрованою в реєстрі за №802, розпискою від 19 квітня 2011 року про отримання ним від ОСОБА_3 коштів за автомобіль в розмірі 3 200 доларів США, а також договором купівлі-продажу автомобіля від 19 квітня 2011 року (т. 1 а.с. 70-77).
Однак, належних доказів того, що вищевказаний автомобіль вибув із законного володіння ОСОБА_2 , останній не надав. 
Так, правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.
Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).
Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.
За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність – це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.
Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).
Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.
Договір купівлі-продажу – це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.
Враховуючи, що автомобіль марки Honda Accord, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибув із законного володіння відповідача ОСОБА_2 , колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що саме він, як законний володілець цього транспортного засобу, відповідальний за шкоду, заподіяну внаслідок ДПТ, що сталася 20 жовтня 2014 року.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.
З урахуванням наведеного та положень статті 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 16 квітня 2021 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                                М.Д. Горейко 
Судді:                                                                        В.Д. Фединяк
О.О. Томин

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2021 року