УХВАЛА

12 жовтня 2021 року 
Київ
справа №826/17785/14
провадження №К/9901/5912/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Кашпур О. В., Радишевської О. Р.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні заяву представника позивача адвоката О.    Ю.    Архіпова про внесення виправлень до постанови Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про скасування наказу та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
1. У листопаді 2014 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом, у якому просив:
1.1. скасувати наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року № 2510-ц про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України;
1.2. поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України;
1.3. стягнути з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 жовтня 2014 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі;
1.4. зобов`язати Генеральну прокуратуру України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до позивача заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади».
2. Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 24 липня 2020 року позов задовольнив повністю. 
2.1. Скасував наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року № 2510-ц, яким ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника начальника Головного управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України.
2.2. Поновив ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України.
2.3. Стягнув з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1 111 373, 13 гривень (один мільйон сто одинадцять тисяч триста сімдесят три гривні тринадцять копійок).
2.4.  Зобов`язав Офіс Генерального прокурора проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою     статті 1 Закону України «Про очищення влади».
2.5. Допустив до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України та стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1    середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 17 275, 19 гривень (сімнадцять тисяч двісті сімдесят п`ять гривень 19 копійок).
3. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 19 січня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду  міста Києва від 24 липня 2020 року змінив, змінивши пункт 4 резолютивної частини:
3.1. Стягнув з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 149 718, 66 (сто сорок дев`ять тисяч сімсот вісімнадцять) гривень 66 копійок.
3.2. В решті рішення залишив без змін.
4.  За наслідком касаційного розгляду Верховний Суд постановою від 23 червня 2021 року Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишив без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2020 року у незміненій його частині та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі № 826/17785/14 залишив без змін.
5. На адресу Верховного Суду надійшла заява представника позивача про виправлення описки в судовому рішенні.
5.1. Так представник позивача зазначає, що в постанові Верховного суду від 23 червня 2021 року суд помилково зазначив, що ОСОБА_1 обіймав посаду першого заступника начальника Головного управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України у період з 10 листопада 2010 року по 22 лютого 2014 року, в той час як в дійсності вказану посаду позивач обіймав у період з 10 листопада 2010 року по 3 липня 2014 року.
5.2. Також представник позивача вказує на те, що Верховний Суд у своїй постанові не вірно зазначив посаду на якій  було поновлено позивача згідно рішення суду першої інстанції, а саме зазначено: 
« 11.1. Скасував наказ Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року № 2510-ц, яким ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника начальника Головного управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України.
11.2. Поновив ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України.
…
11.5 Допустив до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України та стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1     середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 17 275, 19 гривень (сімнадцять тисяч двісті сімдесят п`ять гривень 19 копійок).
…
13. Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з наявності підстав для скасування наказу про звільнення позивача з посади першого заступника начальника Головного управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України, поновлення позивача на відповідній посаді, а також про наявність підстав для відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади», проте дійшли різних висновків в частині суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню на користь позивача.»
В той час, як позовні вимоги стосувалися  поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України.
5.3. Крім того в п.29 постанови суду, не вірно зазначено прізвище позивача та  відповідно посаду яку він обіймав в період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року.
6. Відповідно до частини першої статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
7.  Дослідивши заяву представника позивача, постанову Верховного суду від 23 червня 2021 року та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
7.1. Верховним Судом не заперечується та обставина що ОСОБА_1 обіймав посаду першого заступника начальника Головного управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України у період з 10 листопада 2010 року по 3 липня 2014 року.
7.2. В постанові суду зазначено період  з 10 листопада 2010 року по 22 лютого 2014 року,  оскільки саме цей період був предметом дослідження  та проведення перевірки згідно із Законом України «Про очищення влади»  (частина перша статті 3 вказаного Закону), період роботи позивача на  вказаній посаді з 22 лютого 2014 року по 3 липня 2014 року не є предметом дослідження та не охоплювався перевіркою щодо застосування заборон, визначених Законом України «Про очищення влади».
8. Також представник позивача вказує на те, що Верховний Суд у своїй постанові не вірно зазначив посаду на якій  було поновлено позивача згідно рішення суду першої інстанції.
8.1. Так, дійсно згідно наказу  Генерального прокурора України № 2510-ц від 23 жовтня 2014 року   ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника начальника управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України, відповідно  позивача слід поновити саме на цій посаді.
8.2.  Однак, зазначена описка була допущена судом першої інстанції. Так згідно рішення  Окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року (а.с.13-21 том.1) позивача поновлено на посаді першого заступника начальника Головного управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України.
Відповідно видані виконавчі листи в яких зазначено посаду позивача на якій його поновлено,  як «Перший заступник начальника Головного управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України».
9. Таким чином Верховний Суд констатує, що позивача необхідно поновити на посаді яку він обіймав на момент звільнення тобто «Перший заступник начальника управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України», однак виправити вказану описку позбавлений можливості оскільки рішення про задоволення позовних вимог та відповідно про поновлення позивача на посаді  ухвалене судом першої інстанції.
10.  Водночас, Заява представника позивача підлягає задоволенню в частині описки допущеної Верховним Судом в п.29 постанови, в якому не вірно зазначено прізвище позивача та  відповідно посаду яку він обіймав в період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року.
10.1. Так, п.29 постанови Верховного Суду від 23 червня 2021 року слід читати в наступній редакції:
«Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 працював з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року на посадах заступника Генерального прокурора України (25.02.2010-09.11.2010) та першого заступника начальника Головного управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України (10.11.2010-22.02.2014) тобто, обіймав сукупно не менше одного року (3роки 11 місяців) посади, які віднесені до категорії «Генерального прокурора України, його першого заступника чи заступника», «керівника, заступника керівника самостійного структурного підрозділу центрального органу (апарату) Генеральної прокуратури України» передбачені пунктом 4 частини другої статті 3 Закону України «Про очищення влади» та не був звільнений в цей період з відповідної посади за власним бажанням.»
11. Враховуючи наведене та приписи статті 253 КАС України, вказана описка підлягає виправленню.
Керуючись статтею 248, 253 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1. Заяву представника позивача адвоката О.    Ю.    Архіпова про внесення виправлень до постанови Верховного Суду від 23 червня 2021 року задовольнити частково.
2. Внести виправлення до тексту мотивувальної частини постанови Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі  № 826/17785/14 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про скасування наказу та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити дії, а саме, п. 29 постанови читати в наступній редакції:
«Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 працював з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року на посадах заступника Генерального прокурора України (25.02.2010 - 09.11.2010) та першого заступника начальника Головного управління організаційного та правового забезпечення Генеральної прокуратури України (10.11.2010 - 22.02.2014) тобто, обіймав сукупно не менше одного року (3роки 11 місяців) посади, які віднесені до категорії «Генерального прокурора України, його першого заступника чи заступника», «керівника, заступника керівника самостійного структурного підрозділу центрального органу (апарату) Генеральної прокуратури України» передбачені пунктом 4 частини другої статті 3 Закону України «Про очищення влади» та не був звільнений в цей період з відповідної посади за власним бажанням.»
3. В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Головуючий                                                                                          М. І. Смокович
Судді                                                                                                    О. В. Кашпур
                                                                                                    О. Р. Радишевська