П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/2901/21	
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -
В С Т А Н О В И В:
23.06.2021 року позивач - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якій просив суд стягнути з відповідача податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 177875,17 грн., по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 16055,61 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що  відповідач займається підприємницькою діяльністю  та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.
Також позивач зазначав, що у відповідача виник податковий борг на загальну суму 193930,78 грн., з яких по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, - 177875,17 грн. та по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, - 16055,61 грн. Вказаний борг виник у зв`язку з несплатою узгоджених грошових зобов`язань, що нараховані згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 17.12.2019 р. №0028453305, №0028473305, №0028463305 та у зв`язку із нарахуванням пені. 
Зазначав позивач і про те, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 року у справі №540/3472/20 було відмовлено у задоволенні  позовних вимог ОСОБА_1 та відмовлено у скасуванні - ППР за №0028453305 на загальну суму 149 205,61 грн., яка складається із податкового зобов`язання (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатом річного декларування) на суму 119 364,49 грн та з штрафної санкції в розмірі 29 841,12 грн.; ППР за №0028463305 на загальну суму 12 433,80 грн., яка складається із податкового зобов`язання (військового збору, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування) на суму 9947,04 грн. та з штрафної санкції в розмірі 2 486,76 грн.; ППР за №0028473305 на загальну суму 170 грн., що є сумою фінансової санкції – штрафу; податкової вимоги від 15.05.2020 року №6186-10 на суму податкового боргу в розмірі 193930,78 грн.; рішення №6186-10 про опис майна у податкову заставу.
Оскільки узгоджені грошові зобов`язання в загальній сумі 193930,78 грн. добровільно не сплачені відповідач, просив стягнути їх в судовому порядку.
          Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, в повному обсязі задоволений адміністративний позов Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права).
Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 177875 (сто сімдесят сім тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн. 17 коп. (отримувач: ГУК у Херсонській області/Херсон МТГ/11010500, код отримувача - 37959517, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UА828999980333199341000021447, код бюджету - 11010500); по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 16055 (шістнадцять тисяч п`ятдесят п`ять) грн. 61 коп. (отримувач: ГУК у Херсонській області/Херсон МТГ/11011001, код отримувача - 37959517, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку - UА188999980313080137000021447, код бюджету - 11011001). 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог податкового органу в повному обсязі
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на той факт, що позовні вимоги були заявлені до фізичної особи-підприємця, проте, податкові повідомленні-рішення, податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу стосуються апелянта як фізичної особи, я не фізичної особи-підприємця. Також апелянт  посилається на те, що  податковий борг виник внаслідок нарахування податковим органом апелянту, як фізичній особі, а не як ФОП, податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі та відповідні штрафні санкції,  на суму  доходу – додаткового блага у вигляді основної суми боргу (кредиту) спрощеного (анульованого  кредитором за його самостійним рішенням за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року. Апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно не звернув уваги на той факт, що кредит, який був взяти апелянтом, як фізичної особою,  громадянином був взятий на споживчі цілі, а не для здійснення господарської (підприємницької) діяльності фізичної особою-підприємцем. За таких обставин, на думку апелянта, суд першої інстанції мав з`ясувати правову природу податкового боргу, який жодним чином не пов`язаний із здійсненням апелянтом підприємницької діяльності, а тому не може бути стягнутий з апелянта як з фізичної особи-підприємця.
          У відзиві на апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що апелянт перебуває на податковому обліку саме як фізична особа-підприємець, а тому позов був пред`явлений саме до фізичної особи-підприємця. Також позивач вказує, що факт погашення податкового боргу не прив`язаний до податкового статусу платника податку, податковий борг узгоджений та є таким, що погашений апелянтом в повному обсязі.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 року у справі №540/3472/20 (ЄДРСР №97333799 )відмовлено у задоволені  адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасувати податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 17.12.2019 року, якими визначено суми грошового зобов`язання: за №0028453305 на загальну суму 149 205,61 грн., яка складається із податкового зобов`язання (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатом річного декларування) на суму 119 364,49 грн та з штрафної санкції в розмірі 29 841,12 грн.; за №0028463305 на загальну суму 12 433,80 грн, яка складається із податкового зобов`язання (військового збору, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування) на суму 9947,04 грн. та з штрафної санкції в розмірі 2 486,76 грн.; за №0028473305 на загальну суму 170 грн., що є сумою фінансової санкції – штрафу; про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 15.05.2020 року №6186-10 на суму податкового боргу в розмірі 193930,78 грн. та рішення №6186-10 про опис майна у податкову заставу.
При цьому апеляційний суд у справі №540/3472/20 встановив, що:
- 12.05.2008 року між позивачем – ОСОБА_1 та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку УКРСОЦБАНК укладено Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф080633П. Згідно із п. 1.2 Договору Кредит надається Позичальнику на наступні цілі: споживчі потреби;
- 27.10.2011 року між позивачем - ОСОБА_1  та Публічним акціонерним товариством “УКСОЦБАНК” підписано Договір про внесення змін №2 до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф080633П від 12 травня 2008 року.
- 02.06.2015 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством “УКСОЦБАНК” підписано Договір про внесення змін №3 до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №Ф080633П від 12 травня 2008 року. Відповідно до п. 3.8 Договору про внесення змін №3 у разі належного виконання Позичальником умов, які викладені у п. 3.1.1, п. 3.2 та п. 3.5 цього Договору про внесення змін, залишкова заборгованість Позичальника перед Кредитором за Договором кредиту, а саме заборгованість в сумі 663 825,03 грн. підлягає анулюванню (прощенню). Датою анулювання (прощення) такої заборгованості вважається день виконання Позичальником зазначених вище умов (тобто день здійснення Позичальником останнього із платежів, передбачених п. 3.1.1, п. 3.2 та п. 3.5 цього Договору про внесення змін). Шляхом укладення цього Договору про внесення змін Позичальник погоджується, що він повідомлений про анулювання (прощення) заборгованості на зазначених вище умовах у сумі згідно п. 3.8 цього Договору про внесення змін та про свій обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної залишкової заборгованості за Кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог Податкового кодексу України.
- банком повідомлено, що сума доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості складає 663 825,03 грн.; сума доходу, що не підлягає оподаткуванню (п.п. 165.1.55 Податкового кодексу України), складає 689 грн.; сума нарахованого та виплаченого доходу, відображена в ф. 1 –ДФ, становить 663 136,03 грн. (період включення – 2 кв. 2016 року шляхом підписання відповідного договору (п.п. “д” п.п. 164.2.17 Податкового кодексу України);
- заборгованість за кредитом, що взята контролюючим органом для обрахунку податків і зборів у сумі 663136,03 грн. у розумінні положень п.п. “д” п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України є додатковим благом платника, повідомленого про прощення (анулювання) основної суми боргу у встановленому порядку;
Вказані обставини встановлені в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 року у справі №540/3472/20, яка набрала законної сили 20.05.2021 року, за участю тих самих осіб: громадянина України ОСОБА_1 та  податкового органу - Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, а тому, враховуючи приписи  ч. 4 ст. 78 КАС України, не доказуються  при розгляді цієї справи №540/2901/21.
          Таким чином, апеляційний суд зазначає, що податкові зобов`язання (податок на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатом річного декларування, військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування, та штрафної санкції), які в подальшому були узгоджені та набули статусу податкового боргу, виникли внаслідок не декларування громадянином України ОСОБА_1 додаткового блага - прощенної заборгованості за споживчим кредитним договором, та не сплатою податку на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатом річного декларування, військового збору, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги  про те, що за правовою природою податкового боргу, саме громадянин України ОСОБА_1  має обов`язок сплатити податковий борг.
При цьому апеляційний суд вважає помилковими, як висновки суду першої інстанції, так і доводи податкового органу, наведені в позовній заяві та у відзиві на апеляційну скаргу, стосовно того що факт погашення податкового боргу не прив`язаний до податкового статусу платника податку.
При цьому апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 , як фізична особа-підприємець, який з 2016 року перебуває на спрощеній системі оподаткування  та у 2016 році був платником єдиного податку 2 групи, а в подальшому 3 групи (а.с. 53, 54). Вказана обставина беззаперечно відома позивачу в цій справі.
За нормами Податкового кодексу України поділ платників податків залежить, зокрема:
- від способу організації діяльності (фізичні особи, юридичні особи, іноземні юридичні особи; постійні представництва іноземних юридичних осіб; юридичні та фізичні особи, що діють у складі групи, яка не має статусу юридичної особи (іноземні і/чи національні юридичні та фізичні особи, що діють в Україні на правах партнерів у складі групи, яка не є юридичною особою, на підставі договору про спільну діяльність); відокремлені підрозділи без статусу юридичної особи; консолідована група платників податків);
- від податкової юрисдикції держави (резиденти, нерезиденти, розмежування яких у свою чергу здійснюється  на основі трьох принципів: И постійного місця знаходження на території держави, джерела отриманих доходів, межі податкової відповідальності);
-  від розміру сукупного валового доходу  (великий, середній платник податків);
-  від критерію  юридичного та фактичного обов`язку сплати податків (юридичний платник податків, фактичний платник податків);
У свою чергу фізичні особи як платники податків, відповідно до норм Податкового кодексу України,   поділяються на дві групи:
- фізичні особи, що не мають статусу  суб`єктів підприємницької діяльності;
- фізичні особи, що мають статус  суб`єктів підприємницької діяльності.
До фізичних осіб, які не мають статусу суб`єктів підприємницької діяльності, належать суб`єкти, що одержують свої доходи від будь-якої іншої діяльності, не пов`язаної з підприємництвом (доходи, одержувані за місцем основної роботи, (служби, навчання); доходи, одержувані не за місцем основної роботи (служби, навчання); доходи, що підлягають сплаті з джерел в Україні громадянам, що не мають постійного місця проживання в Україні).
До фізичних осіб, що мають статус суб`єктів підприємницької діяльності, належать суб`єкти, визначені такими відповідно до цивільного законодавства. При цьому для застосування до них особливого механізму оподаткування важливе значення має той факт, що свої доходи такі суб`єкти повинні одержувати саме від здійснення підприємницької діяльності. Фізичні особи—суб`єкти підприємницької діяльності у встановлених законодавством випадках мають право перейти на спрощену систему оподаткування, обліку і звітності а також обрати спосіб оподаткування доходів за фіксованим розміром податку.
          Апеляційний суд зазначає, що за приписами Податкового кодексу України підприємець, який перебуває на загальній системі оподаткування повинен сплачувати ПДФО, військовий збір та єдиний внесок, на спрощеній системі – єдиний податок і ЄСВ (глава 1. «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» розділу XIV «Спеціальні податкові режими» Податкового кодексу України).
За таких обставин у апелянта – фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 , в силу закону не може виникнути податковий борг з ПДФО та військового збору. Натомість  у громадянина України ОСОБА_1 наявний податковий борг з ПДФО та військового збору, який  був ним погашений самостійно 03.09.2021 року, на підтвердження чого позивач – податковий орган надав копії листа від 15.09.2021 року в якому Управління супроводження судових справ  повідомляється про сплату податкового боргу саме платником податків - ОСОБА_1 , а не платником податків - ФОП ОСОБА_1 .
          Враховуючи викладене апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про відсутність правових підстав для стягнення податкового боргу з ПДФО та військового збору та відповідні штрафні (фінансові) санкції саме з фізичної особи-підприємця, яка перебуває на спрощений системі оподаткування (2, 3 групи). На вказані обставини не звернули уваги, а ні суд першої інстанції, а ні позивач, який за приписами Податкового кодексу України здійснює функції контролюючого органу з адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі з проведення перевірок та звірок платників податків.
          Окрім цього, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять  належних та допустимих доказів наявності  податкового боргу саме у фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 , зі сплати єдиного податку і ЄСВ.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність  правових підстав для задоволення позовних вимог Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) про стягнення податкового боргу з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу приписів ст. 139 КАС України, апеляційний суд вважає що з податкового органу на користь апелянта мають бути стягнуті судові витрати (сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги) в сумі 4363,44 грн.
Керуючись  ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 139, 242, 257, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у справі №540/2901/21 – скасувати та ухвалити нову постанову.
Відмовити у задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.
Стягнути з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права, код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат – сплаченого судового збору, 4363,44 грн. (чотири тисячі триста шістдесят три гривні 44 коп.), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права код ЄДРПОУ ВП 44069166)
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 22.10.2021 року.          

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.