ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

22 жовтня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №587/433/20 
Номер провадження 22-ц/816/1241/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 
сторони справи: 
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 08 червня 2021 року в складі судді Степаненка О.А., ухваленого в м. Суми, 

                                                            в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом 29.02.2020 року, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.12.2017 року в розмірі 40392,91 грн та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. 
Свої вимоги мотивує тим, що 27.12.2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, шляхом підписання анкети – заяви, за умовами якого позивач надав позичальнику кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що може бути змінений банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 22.01.2020 року, виникла заборгованість – 40392,91 грн, яка складається з: 30413,68 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1779,69 грн – заборгованість за відсотками, 5799,88 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, а також штрафи: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1899,66 грн - штраф (процентна складова). Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що і стало підставою звернення до суду. 
01.02.2021 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява АТ КБ «ПриватБанк» про зменшення розміру позовних вимог, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором №б/н від 27.12.2017 року в розмірі 18758,39 грн, з яких: 10312,26 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8446,13 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625.
Виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, заява про зменшення позовних вимог не містить. 
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 08.06.2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 18758,39 грн заборгованості за кредитним договором та 2102,00 грн повернення судового збору. 
Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі було укладено кредитним договір у належній формі, погоджено його основні умови. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовлено. 
При цьому вказує, що банком не було доведено про укладення кредитного договору в належній формі. Вказує, що не підписував анкету-заяву та паспорт споживчого кредиту, а рахунок погашення заборгованості ним було сплачено 42707,94 грн, які банк незаконно спрямував на погашення відсотків, пені та штрафів. 
У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що банк має право на стягнення заявлених сум в позові, оскільки між сторонами у справі було погоджено умови кредитування в належній формі, що доводиться наданими доказами. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як вбачається із цивільної справи, 27.12.2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 8).
Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне – підписанням анкети-заяви я відповідно до ст. 634 ЦК України у повному обсязі приєднуюся до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк»», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресною privatbank.ua., та які разом з пам`яткою клієнта і тарифами складають договір банківського обслуговування, примірник якого я отримав (отримала) шляхом самостійного роздрукування. Погоджуюся із збільшеним строком позовної давності, зазначеним в Умовах та правилах та з тим, що зміни до Умов та правил вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін не можливе, банк повідомляє мене про зміни шляхом використання визначених Умовами та правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов та правил є підтвердженням мого погодження та повного і безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. Із змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язуюсь ознайомлюватися самостійно на офіційному сайті банка privatbank.ua. В разі використання мною електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису для підписання анкети – заяви такий підпис прирівнюється до мого власноручного підпису.
Також, 27.12.2017 року ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, у якому визначені умови кредитного договору, зокрема, розмір відсоткової ставки у межах пільгового періоду – 0,00001 % річних та 43,2 % річних – за межами пільгового періоду для кредитної карти «універсальна», 42 % - для кредитної карти «універсальна ГОЛД», а також штраф за прострочення більше ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою – 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з рахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії, а також передбачено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, складає 86,4 % для кредитної карти «універсальна» та 84 % - для кредитної карти «універсальна ГОЛД», але про те, що таким розміром відсотків передбачена відповідальність визначена саме у ст. 625 ЦК України не зазначено. У п. 7 даного паспорту споживчого кредиту передбачено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наданої в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с. 159-162).
Додані банком до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в т.ч. «Універсальна GOLD» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачем не підписані (а.с. 9-24).
На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу було видано кредитні картки, які перевипускались, остання терміном дії до вересня 2022 року (а.с. 104).
Користування кредитними коштами ОСОБА_1 підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 102-103).
Представлений до позову банком розрахунок кредитної заборгованості станом на 15.01.2021 року складає – 18758,39 грн, з яких: 10312,26 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8446,13 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, обрахованої виходячи з відсоткової ставки 84 % річних (а.с. 142-144).
Підставами позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, паспорту споживчого кредиту, та стягнення заборгованості, зокрема, по тілу кредиту відповідно до вказаним умов та правил, та відсоткам згідно ст. 625 ЦК України, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, в які з 01.04.2019 року було внесено зміни, зокрема п. 2.1.1.2.12 визначено, що в разі порушення зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна» та 84 % - для картки «Універсальна голд».
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює сторона яка кредитує (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
В анкеті-заяві від 27.12.2017 року, підписаної сторонами, процента ставка не зазначена, як і не зазначені інші умови кредитування, а підписаний ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту від 27.12.2017 року хоча і містить такі умови кредитування як розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки та інші умови кредитування, проте з наданого паспорту не можливо встановити з якими саме умовами кредитування погодився відповідач підписуючи вказаний документ, а в наданій банком довідці про видані кредитні карти не зазначено вид кредитної карти відповідно до паспорту споживчого кредиту - карта універсальна чи карта універсальна Gold. Крім того, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту складає 86,4 % для кредитної карти «універсальна» та 84 % - для кредитної карти «універсальна ГОЛД», але про те, що таким розміром відсотків передбачена відповідальність визначена саме у ст. 625 ЦК України не зазначено.
Також, слід зазначити, що наданий суду витяг з умов та правил, який не підписаний відповідачем, взагалі не містить п. 2.1.1.2.12, яким, як вказує банк, передбачено порядок нарахування процентів на прострочену суму заборгованості для різних видів кредитних карт у порядку ст. 625 ЦК України.
Враховуючи викладене, вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. 
При цьому, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, а також виходячи з вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тобто, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Однак, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку боржника ОСОБА_1 за період з 27.12.2017 року по 15.01.2021 року, незважаючи про відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору щодо розміру процентів за користування кредитом, про що зазначалось вище, АТ КБ «ПриватБанк» здійснювалось нарахування та списання відсотків не відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі: 43,2 % річних, 42 % - з 01.09.2018 року.
Крім того, слід зазначити, що до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів відповідач неправомірно нарахував ще й відсотки, хоча докази про погодження з відповідачем на вчинення вказаних дій позивач суду не надав і матеріали справи цього не містять. Вказані відсотки банк самовільно нарахував відповідачу, що відображено у відповідній колонці «Відсотки погашені за рахунок кредиту», додавши їх до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, внаслідок чого неправомірно збільшив тіло кредиту.
При цьому, згідно розрахунку заборгованості за період з 27.12.2017 року по 15.01.2021 року сума фактично отриманих кредитних коштів (тіло кредиту) складає 29531,60 грн, а сума фактично сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту становить 39885,75 грн.
За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для задоволення вимог банку щодо стягнення тіла кредиту. 
Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з банку на користь відповідача підлягає стягненню 3153,00 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

                                                             п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 08 червня 2021 року на ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 3153,00 грн у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий -                                                                              С.С. Ткачук

Судді:                                                                                          О.Ю. Кононенко

                                                                                                     О.І. Собина